Beskrif?iing af en l'âg- 417 



nedra andan af en vertikalt hängande ståltråd, som uppbar hela 

 vågen. Uran hålet b hänger pä en omvänd dylik ögla vagska- 

 len C medelst tre heder, som sluta sig tillsamman oj vantill uti 

 ou enda hed, hvilken faslhänger vid öglan i hålet b, och nedan- 

 till under skälen, der dessa keder, pä samma sätt förenade till 

 en , sluta sig i en upphängd krok, hvarpå kunna hängas sådane 

 för väguing bestämda saker, som ej fa plats på sjelfva skälen. 

 Vågen skall kunna vrida sig rotatoriskt omkring öglan i punkten 

 a, och likaledes skall skälens ögla vid b kunna fritt vrida sig af 

 och au. För att öka vigskifvans vigt, sitter en gjuten tack- 

 jerns kula A infattad i skifvan. B är en liten blykula, hän- 

 gande pä snöret Bd, hvilket på den å skifvan uppdragna indelta 

 cirkelbagen oe utvisar den vägda kroppens vigt. 



ldéen af denna våg är då : att när vågen är tom , visar 

 lodsnöret Bd på strecket O och när någon kropp lägges på sk i- 

 len, måste vågskifvan vrida sig omkring upphangiiingspunkten 

 a, så att dess tyngdpunkt kommer längre ut ifrån verlikal-linien 

 genom a, på del hela instrumentet åter rnå komma i jemvigt. 

 Derigenom kommer då lodsnöret Bd att visa längre in nå båaen 

 oe, och der bestämma den sökta viglen. 



Theori: Då vågen är tom, skall linien ab stå fullkomligt 

 horisontel, och do vertikal. Dä en oändligt stor vigt pålägges, 

 ställer sig ob vertikal, och lodsnöret dB flyttar sig till de, som 

 ar parallel med ab och vinkelråt emot do. 



53 



