ti44 H. G. BOBBttiUê 



annat, ad undersöka, om lägel ai den magnetiska »ydpolen verk- 

 ligen öfverenastämde med den Gaussiaka beräkningen. I motsati 

 fall borde den uppsökas; kännedomen al dess rfitta läge borde i 

 alla fall anses såsom etl al de väsendtliga resuJtater, mnb man 

 med tillförsigl kunde vänta af denna expedition. Kant. Eloss 

 fann densamma i närheten af del af Gau*- uppgifna stället. I i 

 observationer, anställda på liera orter i närheten al sydpolen, be- 

 räknade han all den låg på del vid -amma lilllalle upptäckta 

 \ ictoria-land, under 75° 6' sydl. Lat. och 154° 10' östL Long. 

 ifrån Greenwich, således endast 2£ «rader Bydligare, än Gauss 

 beräknat; «len obetydliga skillnaden i longitud kommer, l<»i orter- 

 nes närhets -kull till jordpolen, uästan icke i betraktande. 



Vi finna häraf att den Ganssi.-ka theorin uppgifvil den 

 magnetiska polens hige med en säkerhet, jemförlig med den. 

 hvanned den u< ikunnige Le \ en iers beräkning föranledl upp- 

 täckten af den riva planelen Neptunus, en planet, om hvara till- 

 varo (1ère astronomer redan Förul liaft aning. Men ehuru me- 

 ihoden för beräkningen i hufvudsaken ofverensstämmer, emedan 

 man i hvardera fallet ur varseblifna attraktioner liar alt sluta till 

 de verkande orsakerna, -i kan jag likväl, utan an f"i öfrigl vilja 

 förringa Le Verriers förtjeust, icke undgå atl härvid anmärka, 

 1:o att han- undersökning angick en vetenskap, hvara theori M 

 dan Newtons lid till de väsendtlieaste momenterna redan var 

 gifven, d.i deremol den Gaussiaka beräkningen kau anses utgöra 

 del törsta försöket i >iu slag; och ~':o atl de attraktioner, som 



