Om joi dmagnelismen. 647 



att förena alla dessa spridda facta till ett enda harmoniskt helt. 

 De frågor, som vid fenomenernas första varseblifvande företedde 

 sig, angående den magnetiska kraftens egentliga sate och sättet 

 af dess förening med jordklotet, äfvensom angående lagarne, som 

 föranleda dess dels periodiska, dels sekulära förändringar, hafva 

 för det närvarande ännu icke erhållit någon tillfredsställande lös- 

 ning ; och om äfven den nyare tidens talrika upptäckter antyda 

 ett närmare samband emellan jordmagnetismen och flere vid 

 jordytan verkande krafter, isynnerhet värme och elektricitet, så 

 har det likväl ännu icke lyckats, att ur dessa härleda några af 

 de varseblifna magnetiska fenomenerna. 



Det är i detta afseende med jordmagnetismen, såsom för- 

 hållandet var med astronomin uti dess första början. Man såg 

 stjernor fullända sitt dagliga och årliga lopp ; man observerade 

 planeternas besynnerliga banor, hvilka. oaktadt den skenbara ore- 

 gelbundenheten, likväl alltid inom vissa tidsperioder intogo sitt 

 förra ställe. Det var sålunda med säkerhet antydt, att någon lag 

 lag till grund för alla dessa förändringar; men utsigten, att nå- 

 gonsin kunna utleta densamma ur sä invecklade fenomener, tyck- 

 tes för alltid vara undandold för den meuskliga forskningen. 

 Magnetnålens gång erbjuder, liksom stjernornas, en regelbunden 

 följd af dagliga och årliga perioder, och derjemte mångfaldiga 

 skenbara oregelbundenheter, som utan tvifvel äfven bero på be- 

 stämda lagar. Samma inrättningar ocli melhodev. genom hvilka 



82 



