11 



Den som alfvarligen behjertar den älskvärda charakler, 

 som ovedersägligt var Linsens skönaste prydnad, kan väl icke 

 utan en känsla af det djupaste vemod erfara, att denna Charak- 

 ter dock icke för honom grundlade den lefnads sällhet , hvilken el- 

 jest trifves bäst hos naturer af sådan anspråkslös älskvärdhet. 

 Man vore frestad för den tron, att det var af farhåga, att se sin 

 egen oskuld och enkelhet flyttad i ett menniskobröst , som Natu- 

 ren , då hon utrustade honom med så herrliga själsgåfvor, deri 

 äfven inblandat egenskaper, hvilka för honom blefvo en rik källa 

 till stora lidanden. Hon hade nemligen vid sidan af hans fin- 

 känslighet, grannlagenhet och hjertlighet ställt ömtåligheten, ret- 

 ligheten och häftigheten, samt åt dessa gifvit en sådan styrka, 

 att han ej förmådde motstå deras anfall. Ofta, ach alltför ofta 

 hänfördes han af dem att handla emot och såra den känsla af 

 grannlagenhet, som eljest var ett så vackert och bestämdt drag i 

 hans charakter. Detta känner verlden mer än väl, men den har 

 sällan blickat i hans inre och sett dess tillstånd efter sådana öf- 

 verilningar. Likväl känner man , att äfven under de sednaste 

 åren af Linsens lefnad ett förhastadt utlåtande i den grad grämt 

 honom, att han tillbragt flera sömnlösa nätter under svåra sam- 

 vetsqval öfver detta sitt förhastande. Den som af egen bitter er- 

 farenhet känner samvetsqvalens , dessa afgrundsandars förfärliga 

 marier, och som känner, huru desamma oaktadt allt bemödande 

 att lösslita dem från det arma hjertat, dock orubbligt sitta der, 

 sitta och gnaga obarmhertigt på dess finaste och känsligaste fibrer, 



