15 



denna literatur, hvilkeii sålunda för andra gängen gjorde sitt in- 

 träde i Italien, samt derifråu småningom utbredde sig till del 

 öfriga Europa. Samtidigt och i sammanhang dermed började 

 man äfven att med utomordentlig ifver ur sin tusenåriga hvila i 

 jordens sköte uppgräfva de konstverk, hvilka Ännu der qvarliin- 

 nos ifrån forntiden. Så väl den gamla literaturens som konstens 

 mästarverk studerades och betraktades då med en enthusiasm. 

 som hvarken förut eller sednare i sådan grad egt rum på detta 

 fält. "Ty, säger en nyare författare, då formernas skönhet i 

 Greklands och Roms klassiska mästarverk nu likasom med ett 

 trollslag öppnade sig för den förvånade blicken, så grep denna 

 skönhet alla åskådare genast med en magi , för hvilken allt annat 

 måste vika, så att det nu blef tidsåsigt, att sann mensklig bild- 

 ning endast af de gamla kunde läras". Också hafva dessa studier 

 sällan , man kan *äga aldrig haft ett så mägtigt inflytande på 

 bildningen, som under denna tid. Det voro ju de, hvilka huf- 

 vudsakligast förskingrade det barbariska mörker, som under me- 

 deltiden hvilade öfver Europa, och hvilka derigenom lade grun- 

 den till hela den nyare tidens bildning. Och allt detta, utan alt 

 dessa studier då ännu understöddes af någon vidsträckt lärdom 

 eller behandlades efter någon vetenskaplig princip. Småningom 

 böljade man dock känna behof vet af en mängd kunskaper, såsom 

 medel till att bättre förstå och förklara så väl literaturens som 

 konstens verk; denna lärdom log under tidens lopp så öfverhan- 

 den, att förhållandel emellan ändamål och medel aldeles oinvän- 



