16 



îles. Då man förut med lilllijelp af lärdomen studerade den 

 Samla literatureu och konsten för alt derigenom bilda sig, sä 

 ide man nu tvärtom att betrakta lärdomen såsom det egent- 

 Uga målet, till hvilkel man sträfvade genom studium af de gamla 

 författarene. Da fröll till en human bildning, hvilka i början 

 blifvit Utsådda och lofvade en sä herrlig växt, borttorkade sålun- 

 da småningom under lärdomens börda. Man hade förlorat allt 

 sinne för det sköna i den gamla literatureu och således äfven 

 förmågan att uppfatta detsamma. Denna lärda behandling af de 

 gamles skrift- och konstverk, som tillbakahull och (jväfde all 

 hö«re lvftuiii" och ädlare bildning fortfor till omkring medlet af 

 förra seklet. Då uppträdde, utgången ifrån en fattig handtver- 

 kares ringa hydda i norra Tyskland, en man, som började att 

 med sitt snilles kraft bortskaka det sekelgamla skoldammet och 

 pudret ifrån de lärdas peruker och inblåsa i dem en frisk och 

 lefvande anda. Denne man var Johan Joachim "\\ inckelmann. 

 Drifven af en oemotståndlig kärlek till konsten hade han efter 

 mångfaldiga svårigheter banat sig väg ända till den eviga staden, 

 och der omgifven af de skönaste konstverk, hvilka återstå lim 

 forntiden, upptäckte han den enkla och naturliga skönhet, som 

 Utmärker dem, en skönhet hvilkeu väl nigra sekler förut hän- 

 ryckt en Raphaël, en Michel Angelo och andra den tidens StOTS 

 mästare, men sedermera varit likasom undangömd för verldens 

 ögon. Det är otroligt, hvilkel inflytande så väl de antika kon-t- 

 mouumeuterua , som W inckehnanns odödliga konslliislorie seder» 



