ra 



sendtligaste ligger deri , att så begagna sig af de redan gjorda 

 forskningarna, att en sann bildning derigeuom verkligen befor- 

 dras. Tiden medgifver icke att nu anställa en kritik af dessa 

 olika principer; detta tycke» älven vara mindre nödigt; ty jag 

 tror mig kunna antaga, att bland Eder. MM. I IIL. _anska fa 

 skola finnas, hvilka icke utan betänkande skänka företrädet ät 

 den humanistiska principen och inse . att mensklig bildning måste 

 vara af vida högre värde än uppresandet al en vetenskaplig bv__ 

 nad, till hvilken endast högst fl kunde hafva tillträde. Det vore 

 derföre . för att återkomma till Linsen, både ensidigt och orätt- 

 vist att mäta hans förtjenster efter den vetenskapliga principen. 

 Väl är hans första, i form af disputationer utgifna arbete, om 

 det Latinska språkets uppkomst och tillväxt, af en rent veten- 

 skaplig tendence. Men den omständigheten, att af detta arbete 

 under loppet af mer än 7 är enda«t sex ark utkommit och det- 

 samma icke blifvil fulländadt. bevisar, att hans sinne egentligen 

 icke var böjdt för vetenskapliga forskningar. Af naturen b>r. 

 vad med ett lefvande konstsinne hade han äfven hufvudsakligast 

 och företrndeivis ifrån den esthetiska sidan uppfattat forntiden 

 och dess literatur. Denna uppfattning äfvensom hans utmärkta 

 förmåga att i sädan anda behandla de Romerska författarne ut- 

 göra den egentliga medelpunkten af hans literära förtienster. och 

 mäste utan tvifvel aktas högre än en mängd forkningar, hvilka, 

 om de ock ega vetenskapligt värde, dock icke alltid röja den 

 själens lyftning och den bildade smak som först gifva det ratta 



