20 



\ irdei Si all sysselsâltmng med den klassiska forntiden. livad 

 han såsom lärare framförallt åsyftade, synes tydligt af den me- 

 tluid han i sina föreläsningar följde vid förklaringen af Romer- 

 ska författare. Man har sagt om hans föreläsningar, att de ej 

 VOTO vetenskapliga, och deri har man visserligen haft rätt; men 

 man har förbisett, hvad han linfvndsakligasl med dem åsyftade; 

 del var pätagligen icke att bilda några vetenskapliga forskare; 

 nian hans högsta afsigt var alt bilda menniskor i ordels vackra- 

 sie betydelse, såvidt sådant medelst den Romerska literatiireii 

 kunde åstadkommas. För sådant ändamål ansåg han tjenligast att 

 lemna en ordagrann öfversättning af den författare, han företog till 

 tolkning, samt att till det minsta möjliga inskränka lörklarin- 

 garne, på det sammanhanget icke för mycket måtte afbrytas. 

 Hans stora förtjenst skall dervid halva varit en ovanlig förmåga 

 att både trog«t och träffande på svenska återgifva skönheterna 

 uti originalet. Hans löredrag måste derföre halva halt samma 

 inflytande på ynglingen, som det, h vilket denne plägar erfara 

 viil umgänget med en höglbildad man, som med klarhet och 

 behag nitalar sina åsigler öfver vigliga ämnen. 



Till samma mål sträfvade han med sina akademiska dis- 

 putationer, af hvilka de flesta innehålla öfversältningar af spridda 

 stycken nr Romerska skalders arbeten. Goda och lyckade öfver- 

 sältningar af de gamla författarene halva onekligen ett ganska 

 bögt värde. Genom desamma blir det älven lör dem, hvilka 

 uiliiigen alldeles icke känna de gamla språken eller och icke i 



