MEDDELANDEN FRÅN STATENS SKOGSFÖRSÖKSANSTALT 



Den nordsvenska tallen. 



Av Nils Sylvén. 



Förekomsten i vårt land av tvenne skilda talltyper, en sydlig och en 

 nordlig, torde numera vara ett allmänt känt sakförhållande. I snart sagt 

 alla arbeten, som beröra våra svenska tallskogar, betonas bestämt tallens 

 uppträdande i en från den sydsvenska i stort sett väl skild nordsvensk 

 form. Särskilt i de senare årens vidlyftiga litteratur på proveniensfrågans 

 område har den nordiska tallen eller lapplandstallen — Phius silvestris 

 lapponica — låtit mycket tala om sig. Då det härvid till stor del varit 

 utländska, med våra svenska skogsförhållanden oftast skäligen obekanta 

 författare, som tagit till orda — därvid mången gång stödda på ett allt- 

 för heterogent undersökningsmaterial — torde det ej kunna anses olämp- 

 ligt, att vid frågans nuvarande läge några ord från svensk sida uttalas 

 om den mycket omdebatterade /rt/T^^wVrt^-tallens kännetecken och form- 

 värde. 



Översikt över viktigare litteratur angående den nordiska tallen. 



Såsom den nordsvenska tallens upptäckare är närmast att nämna den 

 svenske botanisten N. J. ANDERSON. Under en resa i Lappland och 

 Norge sommaren 1843 iakttog denne — eller kanske först hans med- 

 resande, prof. C. H. BOHEMAN — i närheten av Jockmock i Lule lapp- 

 mark »strax söder om en inhägnad kring några byggnader en del tallar 

 av mycket avvikande utseende med kortare och bredare, knippevis i 

 skilda kransar samlade barr». Ett första omnämnande härav ingår i 

 Andersons gradualavhandling 1844.^ Samma år omtalas den nyupp- 

 täckta tallformen även av WAHLBERG, också han en av ANDERSONS 

 medresande i Lappland.' Först två år senare fick den nyfunna formen 

 sitt vetenskapliga namn. Elias Fries'^ upptager den nu utan form- 



* N. J. Anderson, Plantae vasculares circa Quickjock Lapponise lulensis. Ippsahi 1S44, 

 sid. 29 — 30. 



- W.AHLBERG, Växtformer i Luleå Lappmark. ÖtVers. K. Vet. Ak. Förhandl. 1S44. 

 sid. 24. 



^ Summa vegetabilium Scandinavije. L Uppsala 1846, sid. 58. 

 2. Meddel. från Statens Skogs/orsoksanstalt. 



