(799) 



DEN NORDSVENSKA TALLEN. 



25 



De av Dexgler konstaterade proveniensolikheterna i fråga om barr- 

 bredden äro av särskilt intresse. Med styrka framhålles, hurusom i för- 

 hållande till längden bredare och tjockare barr utgöra en verklig mor- 

 fologisk skiljekaraktär mellan nordisk och mellaneuropeisk tall. 



Såsom utmärkande för tall av nordlig proveniens söker DexgLEK 

 framhålla påfallande tidigt 

 inträdande könsmognad. En 

 undersökning av lapponica- 

 tallens och den vanliga tal- 

 lens blomningsförhållanden 

 inom vårt land är 1908 

 publicerad av författaren. 

 Av denna framgår, att den 

 vanliga tallens ålder vid den 

 första blomningens inträde 

 växlar inom ungefär lika vida 

 gränser som lapplandstallens. 

 Vissa olikheter synas dock 

 föreligga mellan nordsvensk 

 och sydsvensk tall i fråga 

 om könsfördelningen. 



Av den förra träffas oftare än 

 av den senare individ, som under 

 de första blomningsåren producera 

 endast hanblommor. Den sydsvenska 

 tallen med sin tätare och vidare 

 krona tdlåter ej i samma utsträck- 

 ning som den nordsvenska, att spens- 

 liga, fågrenade hanplantor (jmf. fig. 

 6) uppkomma i undervegetationen, 

 ett i de nordsvenska, särskilt de lapp- 

 ländska, tätväxande tallbestånden 

 vanligt förhållande. Undertryckta in- 

 divid av den nordsvenska tallen 

 förmå mycket längre uthärda be- 

 skuggning än individ av sydsvensk 



tall. Även fritt uppväxande tallplan- Fig. 7. Omkring 50-ärig, fristående nordsvensk hantall, 

 tor kunna, ehuru mera sällsynt, under Jockmock, Näsberg. (Efter NiLS SvLVÉN.) 



de första blomningsåren utveckla en- Eine ca. 50-jährige, freistehende, männliche /n//<'«/Va- Kiefer aus 

 bart hanblommor (jmf. fig. 7) Av lockmock, Näsberg. 



den nordsvenska tallen påträffas så 



gott som allestädes enstaka individ med starkt utbildad krona, vilka under de första blom- 

 ningsåren, ja, sedan oftast under hela sitt liv producera blott och bart hanblommor, och vilka 

 sålunda äro att anse såsom rena hanträd. Av den sydsvenska tallen synas dylika hanindivid 

 vara ytterst sällsynta. Särskilt den nordsvenska tallen visar benägenhet för diöci. Såväl rena 

 hanträd som rena honträd förekomma. Ej sällan träffar man därjämte av denna individ, hos 

 vilka antingen han- eller honblommor betydligt överväga. Särskilt anmärkningsvärt är, att 



* Nils Svlvén, Om könsfördelningen hos tallen. Meddel. fr. .Statens skogsförsöksanst. 

 1908, sid. 47—60; Skogsvårdsf. tidskr. 1908, allm. uppl., sid. 73 — 86. 



3- Meddel. från Statens Skogs/ötsoksanstalt. 



