4» 



NILS SVLVEN. 



(822) 



Kottefjällstyp fZapfentypus) 



Kottefärgstyp (Zapfenfarbentypus) 



reflexa gibba plana 



't 0/ 



'j /a 



Nordsvensk (Nordsclnvediscber) 

 Sydsvensk (Siidschwedischer 

 Intermediär Intermediärer) 



9.2 



3.7 



21,5 69,2 



17,3 79,° 



42,1 57,9 



Procentsiffran 69,2 för />/(7«r7-artade nordsvenska tallar talar Ju bestämt emot 

 att gibba- eller re/lexa-X.yp alltid skulle utmärka den nordsvenska tallkotten. 

 Av övriga meddelade procentsiffror synes dock framgå, att gibba-iy\)e.r\. och 

 ännu mera re/le. xa-\y[)&n är talrikare rej)resenterad hos nordsvensk än hos 

 sydsvensk tall; 7efle.xa-ty\)&\-\ ingår t. o. m. till mer än dubbelt så hög procent 

 hos den nordsvenska tallen. Av de här under varieteterna platia, gibba och 

 reflexa upptagna provträden förete dock långt ifrån alla den rena kottefjälls- 

 typen ifråga. I många fall har man rent av måst stå tveksam om, till vilken 

 kottefjällstyp ett kotteprov närmast varit att hänföra. För var och en, som 

 något sysslat med tallens kotteformer, torde det också vara en känd sak, att 

 övergångsformer de olika varieteterna emellan snart sagt allestädes äro rikligt 

 företrädda. Huru stor växlingen i här föreliggande kottematerial varit, fram- 

 går måhända bäst av närstående översikt av kottefjällsvariationen inom de 

 olika varieteterna hos kotteprov av olika kottefärg: 



Av denna framgår, att a\- sydsvensk gibba och reflexa bra mycket större 

 procenttal rena typer förekomma än av nordsvenska dylika. Härigenom ut- 

 jämnas också i någon mån den förut påpekade, dock redan förut tämligen 

 obetydliga skillnaden i kottefjällstyp emellan nordsvensk och sydsvensk tall 

 (eller tall av dylik kottefärgstyp). 



Den nordsvenska tallkotten utmärkes oftast av tjockare kottefjällssköldar än 

 den sydsvenska. Följden härav bliver, att även rena plana-VoW^iX ofta få ett 



