f86i' 



DKN NORDSVENSKA TALLEN. 



att inom den mellaneuropeiska tallens formserie träffas en form, som 

 i vissa avseenden antagit den nordeuropeiska tallens utseende. 



Av allt att döma är dock överensstämmelsen mellan engadinensis-t3\\ 

 och lapponica-X.d\\ långt ifrån fullständig. Den mognade kottens grund- 

 färg går hos engadinensis-tzWen mera i gröngult till grågult, ej så åt det 

 halmgula eller brungula hållet som hos lapponica-izWen.^ Bestämda upp- 

 gifter om engadinens7S-\.2\\Qns variation med hänsyn till kottesköld, frö- 

 och frövingefärg saknas ännu. Långa barr angivas av Engler (i 9 i 3) 

 såsom utmärkande för 6 — 7-åriga engadinensis-\.^\\?ir, medan lika gamla 



Ur Statens Skogsförsöksanstalts samL A. Maass foto. 



Fig. 40. Nordsvensk tall å glest beväxt tallhed a Särna besparingsskog, Dalarna. IQO;- 



Nordschwedische Kiefern auf lichtorenellter Kiefernheide in Särna, Prov. Dalarna, 6i'45' n. Br. 



plantor av nordsvensk och ostrysk tall visade påfallande ringa barr- 

 längd. Under uttalande av sin stora förvåning betonar Engler, att 

 den högnordiska tallen i vissa fall i sin plantutveckling visade sig »totalt 

 olika» evtgadinens is tallen. Han framhåller härvid, att Engadiner-tallen 

 visade största likheten med ostpreussisk och västrysk tall, varför han 

 rent av framkastar den förmodan, att Engadiner-tallen haft en annan 

 invandringshistoria än den vanliga tallen i Alperna." Av Englers 



' Gröngul till grågul kottefarg anföres av Engler (19 i 3) utmärka såväl högalpin som 

 nordsvensk tall. Av författaren i Engadin i Schweiz undersökt typisk en^adinensis-iall har 

 ej visat den för vår lapponicaAaW. karaktäristiska kottefärgen utan alltid en mera i grått eller 

 grågult stötande grundfärg med inblandning av grönbrunt. Först en jämförande undersök- 

 ning av ett rikligare material torde dock kunna till fullo belysa frågan om kottefärgens väx- 

 ling hos cngadniensis-K.^WtVi. 



•^ sEngadiner tallen synes ha invandrat från nordost och tillryggalagt vägen från sitt ur- 

 sprungliga utbredningsområde jämförelsevis hastigt. Den vanliga Alp tallen däremot har 

 mycket sannolikt inkommit från norr och nordväst, härstammande från den mellaneuropeiska 

 höglandstallen.» (Arnold Engler 1913, sid. 358.') 



