175) 



DEN NORDSVENSKA TALLEN. 



och sydsvensk kottefärgstyp — resp. 72,8 och 9,9 % tjocka, 18,9 och 

 17,3 % medeltjocka samt 8,3 och 72,8 % tunna — tala ju också här- 

 vidlag sitt otvetydiga språk. Variationskurvor av så motsatt slag, som 

 dem nordsvensk och sydsvensk tall framvisa i fråga om kottesköldstjock- 

 leken (se fig. 48 a), måste tala för de härifrån hämtade karaktärernas 

 systematiska värde. Härför talar också den efter kottesköldstypernas 

 fördelning utritade kartan fig. 19 a; observeras må här särskilt denna 

 kartas överensstämmelse — på få undantag när — med kottefärgskartan 

 fig. 15 a. Kotte-sköldarnas utbildning åt plana-, gibba- och r^^.r^ typ 



Tjock 

 Dick. 



V\g. 48. a: 



metleltjock. 



T7niteld3Ck. 



Plana. 



qfbba 



Tcflcxa 



Kottesköldens variation i tjocklek, b: kottefjällstypens växling hos nord- 

 svensk ( ) och sydsvensk ( ) tall. 



a: DickenvariationJ dor Apophysc, b: Variation^ des Apophysentypus bei nordschwedisch<T ( ) und 



siidschwedischer ( ) Kiefer. 



synes däremot ej stå i närmare systematiskt samband med nordsvensk 

 eller sydsvensk talltyp; de variationskurvor, kottefjällsvarieteterna förete 

 inom respektive talltyper, äro så föga avvikande, att de ej här synas 

 berättiga till dragandet av några systematiska slutsatser (jmf. fig. 48 b). 

 Innan vi här avsluta diskussionen om kottekaraktärerna och deras sy- 

 stematiska värde, må det ännu en gång påpekas, hurusom enbart yttre 

 faktorer omöjligen kunnat verka bestämmande vare sig i fråga om kotte 

 färgen eller kottesköldarnas utbildning i ena eller andra riktningen. 

 Då träd med olika kottefärg stå sida vid sida, lika exponerade för ljus 

 och värme etc, kan man omöjligen i yttre faktorers inverkan söka för- 

 klaringen till kottefärgens uppträdande. Exempel på träd av olika 

 kottefärg växande i varandras omedelbara närhet kunde här andragas 

 från ett flertal av de lokaler, från vilka prov insänts till undersökning. 

 Såsom tydligt talande exempel må här anföras tallarna från Råneå revir, 

 av vilka två visade i grå-brun-grönt stötande kottefärg, tre typisk nord- 

 svensk gulbrun färg. Om varandra växande kottefärgstyper ha vi ju 



