I 04 



NILS SVLVfiN. 



(878) 



av kartorna fig. 19b och 15a framgående likheten ifördelningen mellan 

 frövingefärgstyper och kottefärgstyper talar ytterligare för betydelsen av 

 frövingefärgen såsom formkaraktär. 



Från barren hämtade karaktärer äro måhända näst kottefärgen såväl 

 praktiskt bäst användbara som systematiskt viktigast. Kortare och bre- 

 dare barr äro ju också, såsom upprepade gånger påpekats, de tidigast 

 och oftast framhållna och starkast betonade /ap/>om'ca.karakt'årerna.. De 



Fig. 50. Variation i barrmedellängd (a) och barrlängd i förhällande till barrbredd [b) hos 

 nordsvensk ( ) och sydsvensk ( ) tall. 



Die Variation der Nadelmittellänge (n) und des Verhältnisses der Länge zur Breite der N.ideln {Ii) bei nord- 

 schwedischer ( ) und sUdscliwedisclior ( ) Kiefor. 



båda talltypernas variationskurvor i fråga om barrens medellängd och 

 proportionstalet för barrlängd: barrbredd synas också förete så stora 

 olikheter, att de nämnda karaktärernas systematiska värde måste anses 

 otvivelaktigt (jmf. fig. 50 a, b). Om barrkaraktärerna vet man dessutom 

 av en mängd olika kulturförsök, att de äro ärftliga. Vid redogörelsen 

 för snart sagt varje proveniensförsök heter det i litteraturen, att plantor 

 av »nordlig» proveniens utmärkas av kortare barr, ofta jämväl särskilt 

 anmärkt bredare sådana. SCHOTTES proveniensundersökningar betona 

 bestämt den nordsvenska tallens kortare och bredare barr. En närmare 

 undersökning av ur lapponica-ixö i Bergianska trädgården i Stockholm 



