io8 



NILS SVI.VEX. 



de båda underarterna emellan. Såväl i fråga om kronlängd som i fråga 

 om kronvidd synas de båda talltyperna förete så olika variationskurvor 

 (jmf. lig. 52 a, b), att de även härutinnan böra anses representera syste- 



60 



•»o 



% 



ao 

 ao 



70- 



50 

 4ö 



30 



l-ig. 



Die 



52. Variation i förhållandet kronlängd till stamlängd [a) och förhållandet kronvidd til' 

 kronlängd {b) hos nordsvensk ( ) och sydsvensk ( ) tall. 



V.ariation des Verhältnisses der KronenUlnge zur Stammlänge (a) und der Breite ziir LUngc der Krone (/•) 

 bei nordschwedischer ( - ) und siidschwedischer ( ) Kicfcr. 



matiskt väl skilda former. Olikheterna i kronform nordsvensk och syd- 

 svensk tall emellan äro också en av de förnämsta orsakerna till dessa 

 båda typers skogliga särhåliande, såsom detta med nödvändighet skett 

 vid Skogsförsöksanstaltens provytsundersökningar i svenska tallbeständ. 

 Kronformen hos tallen har här behandlats jämförelsevis utförligt, då 

 värdet av de härifrån hämtade karaktärerna hos lapponica-tdAXen dragits 

 i tvivelsmål, framför allt av Arnold Engler i hans senaste bemötande 

 av Mayrs och Negers uppfattning av denna tallform som en form av 

 högre systematiskt värde än de ClESLAR-ENGLER'ska klimatvarieteterna 

 (jmf. Engler, i 91 3). 



Tunnare grovbark hos den nordsvenska tallen är en egenskap, varmed 

 även den praktiske skogsmannen har att räkna. Att de båda tallty- 



