(8g5) OM SXÖSKADORNA I SUDRA OCH MELLERSTA SVERIGES SKOGAR. I 19 



Einar Bos.tUS från en provyta i 25-årig rutsådd av tall med insprängd 

 gran och björk. I provytan, som gallrades för 3 år sedan, omfattade 

 snöbrotten 



av tall 4,5 % av stamantalet 



» gran o % » » 



» björk 3 % » » 



Att björken, som vid majovädret var lövad, blivit snöbruten rätt mjcket 

 har också iakttagits av andra. Sålunda meddelar jägmästare J. M. 

 Pauli från Klotens revir, att därstädes ledo björk och lärk mest, det 

 senare trädslaget dock obetydligare. 



Disponenten Hans Dahlberg omnämner från Alkvättern skador i 

 30 — 40-åriga bestånd av tall och björk. Jägmästare Erik Danielsox 

 i Kristinehamns revir har blott funnit obetydlig skadegörelse å björk 

 och lärk. A Gärsjöbacken i Algareds socken har författaren funnit raka 

 vackra björkstammar avbrutna strax nedom kronan. Från Kårestads 

 bev. -trakt i Värends revir har kronojägaren AuG. LUNDELL antecknat 

 helt obetydliga skador å björken, men inga alls å lärken. 



Som en sammanfattning av skadegörelsen från majovädret 191 3 kan 

 framhållas, att granen lidit mest, därnäst björk och tall, medan lärken 

 skadats mera obetydligt. Av granarna ledo huvudsakligen medelålders 

 bestånd (ålder 40 — 70 år) och nästan uteslutande genom toppbrott. Mera 

 fritt stående träd med väl utvecklade kronor brötos lättast av. På grund 

 härav ha de starkare gallrade välskötta granbestånden lidit mest. Att 

 så blivit fallet får tillskrivas en kombinerad verkan av snö och storm. 

 Den våta snön fastnade lättast i de täta, yviga kronorna, som med stor- 

 mens hjälp genast knäcktes. A svagare individ fastnade ej så stora 

 mängder snö, och de stå förresten vanligen mera skyddade och således ej 

 så utsatta för stormen. Som snön i stor utsträckning smälte bort under 

 ovädrets gång, hopades ej häller på de svaga individen snö i sådana mäng- 

 der, att de blevo snötryckta. Förhållandet var nu ej detsamma som om 

 vintern, då snömassorna flera dagar kunna hopa sig och länge ligga kvar 

 på grenarna. Björken, som var lövad, utsattes rätt mycket för snöbrott 

 på samma sätt som granen. Av tallen däremot ledo egentligen endast 

 de yngsta, täta bestånden, om snön där fick tillfälle hopa sig i större 

 mängder. Hos tallen var det genom snötryck, som träden skadades. 

 Lärken var, ehuru delvis utslagen, ganska litet utsatt för skadegörelse. 



I ett fall som det nu beskrivna med en kombinerad verkan av snö 

 och storm har skogsmannen knappast något medel att skydda sig för 



