(9 1 i) om SXÖSKADORNA i södra och mellersta SVERIGES SKOGAR. I 37 



togs i avd. II och kvarlämnades i avd. I. Ytorna ha ånyo gallrats våren 

 1 9 16 för att bl. a. tillvarataga den stora mängden av snötryck och snö- 

 brott. Beståndets ålder var då 63 år. Avdelning I övergår alltmera 

 till en vacker blandskog; avd. II, som mest skadats av .snön, liknar där- 

 emot nu en ljushuggen tallskog. Inom avd. I voro de snöskadade 

 tallarna endast 100 st. per hektar med en virkesmassa av 19,93 kbm. (9,52 %). 

 Av granen skadades 72 träd (9,7 x) om 1,51 kbm. (3,90 % av virkes- 

 massan) och av björken 8 st. (14,3 o^) med 0,94 kbm. (8,50 °o av björ- 

 karnas kubikmassa). Inom avd. II, som saknar under- och mellanbe- 

 stånd av gran, hade beståndet en virkesmassa av 271 kbm., varav ut- 

 gallrats 92.7 kbm. 52,7 °o av denna virkesmassa (98,8 kbm.) var snö- 

 skadad eller 1 8 ^, av tallens hela virkesmassa. Av beståndets stamantal 

 voro 188 st. (22,7 %) skadade av snön. Snöskadorna ha således i denna 

 serie visat sig svårast i den starkast gallrade avdelningen, men så ha 

 också endast 4 år förflutit efter gallringen. 



Som tidigare omnämnts, inträffade mycket svåra snöbrott i Söderman- 

 land, icke minst å Kolmården. A Jönåkers häradsallmänning skadades 

 sålunda skogen högst betydligt. Skogsförsöksanstaltens många ytor där- 

 städes ha också lidit avsevärt, ehuru knappast i samma omfattning som 

 bestånden i övrigt. I det följande skall lämnas redogörelser för de i 

 ungskogarna befintliga ytorna. 



Av särskilt intresse är försöksytan 297. bestående av 33-årigt biand- 

 bestånd av tall och gran, uppkommet genom plantering av varannan rad 

 tall och varannan gran. Tallarna ha givetvis fått betydligt försprång 

 och ha härigenom med sitt glesare förband kunnat skaffa sig väl utveck- 

 lade kronor. Snöskador uppkommo därför ej i större utsträckning, 

 ehuru beståndet gallrades första gången 1915. Ändamålet med gallrin- 

 gen var att släppa fram granen och erhålla ett jämnt biandbestånd. 

 Gallringen utfördes enligt krongallringssystemet, vad tallarna beträffar 

 såsom kartan å fig. 10, utvisar. Vid en blick på kartan finner m.an 

 också, att de träd, som lidit av snöbrott eller snötryck, i allmänhet stå 

 intill de under föregående är utgallrade träden. Tallarna kunna likväl, 

 som redan nämnts, genom sin glesare ställning här anses vara härdade 

 mot snöskador. Det är därför närmast krongallringsmetoden, som i detta 

 fall gjort träden känsligare, än vad annars varit fallet. Vi finna sålunda, 

 att denna gallringsmetod, som annars har så många företräden genom att 

 skapa jämnare bestånd och göra föravverkningarna mera lönande, emeller- 

 tid kan utsätta bestånden för snöskador och detta säkerligen mera än 

 starkare låggallringar, vilket längre fram .skall visas. 



Snöbrottens och snöskadornas omfattning å denna yta är emellertid 

 följande: 



10. Meddel. /n\n Statens Skogs/orsöksanstalt. 



