152 GUNNAR SCHOTTE. (926) 



Bästa skyddet mot snöskador erhålles dock genom tidiga 

 och kraftiga gallringar. 



Nygallrade medelålders bestånd skadas likväl mycket av snön. Det 

 gäller därför att gallra bestånden tidigt och härigenom så småningom 

 härda dem och ej genomgallra dem första gången först vid 40 — 50 års- 

 åldern. Som Skogsförsöksanstaltens ytor visat, äro krongallringar mest 

 utsatta för snöskada. När man därför först ingriper i ett medelålders 

 bestånd, måste från snöskadesynpunkt varnas för krongallringar, särskilt 

 i tallskogar. Ju mera dessa gallringar närma sig blädnmgsgallringen, 

 desto farligare äro de. 



För beståndsvården överhuvudtaget är det ju fördelaktigast att gallra 

 bestånden tidigt efter krongallringsprincipen och att fortsätta med samma 

 gallringsform i skuggfördragande trädslag och biandbestånd men att be- 

 träffande Ijusbehövande trädslag (tall, lärk, björk) övergå efter första eller 

 andra gallringen till låggallringar. 



Samma sätt att ansa bestånden minskar farorna för snötryck. 



I huvudsak kan skogsmannen, om han pä detta sätt skött bestånden, 

 med lugn motse risken för snöskador. På sin höjd kunna bestånden 

 då bli utsatta för spridda toppbrott — sä exceptionella förhållanden som 

 de 15 maj 1915 inträffa säkerligen mycket sällan — , \ilka dock ej till den 

 grad ramponera bestånden och äventyra slutenheten, som omfattande snö- 

 tryck. Högt upp i kronorna snöbrutna träd, särskilt av gran, kunna 

 nämligen i ungskogarna lämnas att kvarstå en tid för slutenhetens be- 

 varande. 



