2l6 EDVARD WIBECK. (iS^) 



mar. Den starkaste procentuella ökningen visa sålunda Sorsele-plantorna, 

 där i vissa fall 2:dra årets plantbestånd överskridit det i:sta årets med ända 

 till 60 ä 75 procent. Motsvarande tal är för Torneå-plantorna högst 46 

 procent, för Piteå-plantorna högst 40 procent o. s. v. Plantbestånd, upp- 

 dragna av frön från mellan- och sydsvenska orter (med högre årlig medel- 

 temperatur än + 2°!) ha nästan genomgående visat minskning i plantantalet 

 efter i:sta vegetationsperiodens slut. Frånsett de allra nordligaste sådd- 

 platserna, där också sydsvenskt frö synes ha benägenhet att till en del 

 »ligga över», förekommer blott något enstaka, svagt antytt undantag från 

 denna regel, och detta får möjligtvis skrivas på självsåddens konto. 



Det är alldeles klart, att det blivande plantuppslagets sätt att förhålla sig 

 påverkas icke allenast av fröets härkomst, utan också av dess ålder samt 

 vidare av mångahanda yttre faktorer, jordmån, klimat m. m., på sådd- 

 platsen. Ehuru det genast må påpekas, att de föreliggande fältförsöken icke 

 erbjuda den möjlighet till skarpa och väl isärhållna jämförelser av olika slag, 

 som skulle erfordrats för säkra slutsatser över alla dessa faktorers inverkan, 

 gives dock här och där en antydan om, i vad mån och i vilken rikt- 

 ning något annat än fröproveniensen påverkat växlingarna i plantbe- 

 ståndets storlek. Jag skall behandla ett par dylika fall i samband med 

 en närmare granskning av eftergroningen. 



Vad vi hittills sysselsatt oss med, har nämligen varit växlingarna i det 

 totala plantbeståndet, sådant detta direkt blivit funnet vid revisionstill- 

 fällena genom hopsummering av resultaten från alla de undersökta sådd- 

 rutorna. En granskning av dessa var för sig visar emellertid, att i samma 

 plantbestånd i regel somliga såddrutor bära ett oförändrat, andra ett ökat, 

 och åter andra ett minskat plantantal från ett år till ett annat. I det unga 

 I — 2-åriga plantbeståndet pågår alltså två varandra motsatta processer, 

 ett avdöende och ett tillkommande av plantor. Huruvida plantbestån- 

 det ökas eller minskas, beror på den relativa storleken av dessa båda 

 kategorier, men man kan icke därav sluta sig till frånvaron av den 

 kategori, som ej kommer till synes, eller ens veta, om denna absolut 

 sett är liten. Det vill med andra ord säga, man kan väl sluta till 

 förekomsten av eftergroning på de försöksfält, som visa stegring av 

 plantbeståndet, men man kan icke sluta till frånvaron av eftergroning 

 på de försöksfält, som visa ett avtagande plantbestånd, enär här en 

 eventuellt befintlig eftergroning, t. o. m. en rätt betydlig sådan, kan 

 fullkomligt maskeras av en ännu större avgång bland plantorna. Vi 

 skola nu söka komma eftergroningen något närmare inpå livet även i de 

 fall, där den på detta sätt blivit dold. 



Detta vore, såsom lätt inses, mycket enkelt, om män vid revisionerna 

 kunnat skilja på i- och 2-åriga plantor. Man behöver emellertid blott 



