(i 5?) OM EFTERGRONING HOS TALLFRÖ. 217 



erinra sig det ofta mångåriga, men stagnerande plantbeståndets utseende 

 på en tallhed, för att inse, hur omöjHgt ett säkert dylikt särskiljande 

 ute i naturen är, frånsett att man för de omfattande plantrevisionerna i regel 

 nödgats anlita biträde av mindre kvaliticerade hantlangare. Vad man där- 

 för vanligen måst nöja sig med, är att fastställa plantantalet pr ruta. 

 Även med denna inskränkning kan man emellertid komma eftergronings- 

 problemet ett steg närmare än förut genom att ur revisionsprotokollet 

 sammanföra den ökning, som eventuellt några av rutorna uppvisa. 



Vad man egentligen far reda på genom denna operation, inses ge- 

 nom en analys av de olika förändringar, som kunna ske i en såddruta 

 frän ett år till ett annat. Kalla första årets plantbestånd i rutan för 

 b^ andra årets för <^,, plantökningen för ö och minskningen för ;//. Då 

 givas följande 6 möjligheter: 



i:o Ingen som helst ändring försiggår b^^b-^ 



2:0 Somliga plantor utgå b^ — ni ^ b^ ^. 



3:0 Plantor nytillkomna b^ -j- o ^ b^ _ 



4:0 Lika stor plantminskning och plantökning upp- 

 väga varandra b^ — w + ii = ^., ; 



5:0 En större plantminskning står mot en mindre 



plantökning b^ — ni -\- ö = b ^ ^ ; 



6:0 En mindre plantminskning står mot en större 



plantökning b^ — m -\- ö = b^ ^\ 



Den ökning, som kan konstateras med tillhjälp av revisionsprotokollen, 

 är den, som kommer till synes i fallet 3:0 och 6:0, varemot den såväl 

 i fallen 4:0 som 5:0 jämväl befintliga ökningen helt undgår oss. Under 

 den allt fortfarande gjorda förutsättningen att främmande yttre före- 

 teelser icke förrycka försöksresultaten, blir alltså den funna ökningen 

 blott en del av eller ett minimivärde på den verkliga, som ju i 

 detta fall förutsattes vara identisk med eftergroningen. Då även dessa efter 

 likartade principer uttagna minimivärden på eftergroningen böra ha ett visst 

 intresse som jämförelsetal, ha emellertid i tabellerna i — 3 införts dels 

 det funna antalet eftergrodda plantor, dels den procent, till vilken detta 

 antal uppgår av revisionsårets totala plantbestånd. 



Denna undersökningsmetod visar, att eftergroning förekommit på 

 samtliga de undersökta avdelningarna mellan i:sta och 2:dra revi- 

 sionerna och, där fortsatta revisioner kunnat avslöja detta faktum, i regel 

 också mellan 2:dra och 3:dje och mellan 3:dje och 4.de revisionerna. I jäm- 

 förelse med första årets plantökning ha emellertid de senare skedda ök- 

 ningarna i regel varit ganska små och för det sydsvenska tallfröets vid- 

 kommande stundom helt uteblivit. Procentuellt räknad, ställer sig också 



