236 OI.OF TAMM. 



analysmetoderna varit ofullkomliga. Trots detta ha ett stort antal jord- 

 analyser utförts — även i vårt land — i jordbrukets intresse, varvid 

 också en hel del resultat vunnits, såsom en viss möjlighet att ur syn- 

 punkten av större eller mindre näringshalt jämföra relativt likartade jord- 

 artstyper. 



Ej långt sedan den kemiska analysen börjat träda i jordbrukets tjänst, 

 började den i Tyskland användas för att belysa skogliga markfrågor. 

 LOTHAR Meyer, en av sin tids ledande kemister, söker sålunda göra 

 skogsmännen förtrogna med nödvändigheten av att analysera sina jord- 

 arter för att se, om de ej äro underkastade en stadig utarmning på 

 växtnäringsämnen. I en uppsats: Die Chemie in ihrer Anwendung auf 

 Forstwirtschaft (8), uttalar han sig ganska pessimistiskt angående såväl 

 skogs- som jordbrukets framtidsmöjligheter, därest man ej på något sätt 

 sörjer för, att de näringsämnen, som vid skörd, resp. avverkning berövas 

 jorden, åter tillföras densamma. Han förordar en vetenskaplig, kemisk 

 undersökning av ett flertal jordarter samt eventuellt, beroende pä under- 

 sökningens resultat, gödsling af skogsmarken. 



Den MEYER'ska uppfattningen verkade säkerligen ganska främmande 

 för den tidens praktiska skogsmän. Följande citat ur G. Heyer, Lehrbuch 

 der forstlichen Bodenkunde und Klimatologie, torde kunna anses som expo- 

 nent för deras åsikter i hithörande frågor: »Die chemische Zusammensetzung 

 des Bodens influirt sehr wenig öder gar nicht auf den Holzertrag, weil un- 

 sere Holzgewächse eine geringe Summe von anorganischen Stoffen aus dem 

 Boden aufnehmen, und jeder Boden genug von diesen enthält, um der 

 Waldvegetation ihren voUen Bedarf liefern zu können.» (20, sid. 390). 



L. Meyer fick emellertid snart ett visst stöd i W. SCHUTZES undersök- 

 ningar (19, 20) åtminstone så till vida som av dem tycktes framgå en tydHg 

 parallellism mellan halten av vissa analytiskt bestämbara växtnärings- 

 ämnen å några undersökta skogsmarker och dessas produktionsförmåga. 

 Schutze, som började sin undersökning med fosforsyran, ansåg, att 

 av denna kunde den totala halten till ett betydligt djup (i — 2 meter) 

 äga betydelse för skogen. Han undersökte därför den totala halten 

 fosforsyra i marken ett gott stycke under ytan för att komma ifrån den 

 oregelbundna, på vittringen beroende kemiska sammansättningen i mar- 

 kens övre lager. Den undersökta skogstypen var tallskog, av fyra olika 

 produktionsklasser, nr II — V. Inom varje klass undersöktes 5 — 6 be- 

 stånd. I genomsnitt visade då klass II 0,0567 % vattenfri fosforsyra 

 (PgOg), klass III 0,0559 "o, klass IV 0,0416 /o, klass V 0,0355 %> ■ Vid 

 avtagande fosforsyrehalt visar skogen tydligen lägre produktionsförmåga, 

 om ock flera orsaker än fosforsyrehalten torde få anses medverka. 

 SCHiJTZE tog emellertid ett steg längre. A tallskogen å två revir i 



