242 



OLOF TAMM. {^^^) 



för att med saltsyremetoden få användbara resultat fordras mer än eljest 

 ytterst stränga villkor angående markens likformighet m. m. Härmed 

 ha vi pä intet sätt önskat förringa de ytterst intressanta och beaktans- 

 värda synpunkter, vilka av T. framförts, meningen har endast varit att 

 granska själva analysmetodens värde som sådan. 



Under 1900-talet börjar man alltmera allmänt inse, att den kemiska 

 jordanalysens viktigaste uppgift är att söka utreda de processer, som 

 försiggå i marken. Man såg emellertid till att börja med i saltsyreme- 

 toden en möjlighet att skilja mellan mineralen själfva och deras förvitt- 

 ringsprodukter, medan åter somliga författare kritiserade denna synpunkt. 

 På grund av att vissa silikatiska mineral, s. k. zeoliter, lösa sig i salt- 

 syra, trodde man, att i marken förekom en viss procent dylika, och till- 

 skrev dem den största betydelse. Mot denna uppfattning uppträdde åter 

 andra forskare, och dessa senares uppfattning har, så vitt man nu kan 

 döma, visat sig vara riktig. Under allt detta kan man emellertid säga, 

 att metoderna för jordanalysen befunno sig i ett fullständigt kaos; varje 

 författare har sin metod, som i viss män är subjektiv och ej medger 

 jämförelse med andra personers analysresultat. Endast de fullständiga 

 analyserna uppfylla kravet på en exakt metod. Medelst dem får man 

 en föreställning om hela det mineralförråd, som förr eller senare kan 

 komma vegetationen till godo. Detta är dock kanske ej det viktigaste, 

 men man kan av dem även draga vittgående slutsatser angående markens 

 mineralogiska sammansättning och vittringsförhållanden. 



En belysande bild av virrvarret på jordanalysens område får man, då 

 man tager del av diskussionerna på andra internationella agrogeologkonfe- 

 rensen i Stockholm ig 10 (17, 21, 33). Man beslöt sig där för att tillsätta en 

 internationell kommission för att försöka bringa reda i förhållandena. Denna 

 har sedan varit verksam till krigets utbrott, och härvid har en del för- 

 slag till likformiga analysmetoder framkommit, vilka skulle eventu- 

 ellt allmänt antagas över hela världen. Emellertid torde det bli svårt 

 att med olika länders så olika geologiska och klimatologiska förhållan- 

 den kunna tillämpa uniforma metoder; vad särskilt vårt land med dess 

 från centrala och södra Europa så oerhört avvikande geologiska förhål- 

 landen beträffar, är det knappast troligt, att kommissionens blivande re- 

 sultat, när dessa en gång i framtiden föreligga, skola i större utsträck- 

 ning kunna accepteras för våra skogsjordarters del. (Jfr 9, 12, 22, 23). 



På senare tid ha förekommit några undersökningar av SCHOENBERG (18) 

 och VOGEL VON Falckenstein (35), som i mycket äro belysande för skogs- 

 jordanalysernas räckvidd. Båda dessa undersökningar äro utförda i trak- 

 ten av Eberswalde, och båda författarne ha med anledning av sina resultat 

 kommit att kritisera SCHUTZES ovan refererade arbete från samma trakt. 



