(187) OM SKOGSJORDSANALYSER. 247 



ej ha någon direkt anknytning till det näringskapital, som är tillgängligt 

 för skogen, är ganska tydligt. — Vår skogsmark är, som förut fram- 

 hållits, särdeles rik på för skogen viktiga, ovittrade mineral, ett så att 

 säga latent näringskapital. Huruvida skogsmarken i realiteten är för 

 skogen näringsrik eller ej, bestämmes då utom av humustäckets egen- 

 skaper m. m. av huru hastigt detta latenta kapital genom vittring om- 

 sättes i löslig form. Att de i saltsyra lösliga beståndsdelarnas mängd 

 är i viss mån betecknande för denna hastighet, skall visserligen ej för- 

 nekas, men vida enklare och bättre kan man få reda på denna genom 

 att studera markens mineral och bergarter eller, om man kan lägga ned 

 mera arbete på saken, genom en fullständig analys. (Jfr tabell 2.) 



För bestämning av tillfälliga halten lättlösliga beståndsdelar, torde nog 

 en extraktion med svagt verkande lösningsmedel, såsom kolsyrehaltigt 

 vatten, kunna vara av intresse, särskilt kanske i fråga om plantskolejord, 

 som ju . är en kulturjord, men denna ganska besvärliga analysmetod torde 

 i flera fall kunna ersättas av en bestämning av den elektrolytiska led- 

 ningsförmågan i markvätskan eller i ett vattenextrakt av jorden. Om man 

 låter en elektrisk ström gå genom saltlösningar, visar det sig nämligen, 

 att lättheten, varmed detta sker, eller den s. k. elektrolytiska lednings- 

 förmågan ökas ungefär proportionellt mot saltkoncentrationen, då det är 

 fråga om mycket utspädda lösningar. Genom att direkt undersöka mark- 

 vätskan eller ett extrakt av en viss mängd jord i viss volym absolut 

 rent vatten på den elektrolytiska ledningsförmågan, kan man sålunda 

 hastigt få ett uttryck för totala halten olika lättlösliga salter i marken. 



För att kunna draga slutsatser av en skogsjordsanalys och jämföra 

 den med andra sådana, är det emellertid alldeles nödvändigt att veta, 

 från vilket skikt i markprofilen analysprovet härstammar. Ofta måste 

 man ha analys på flera i profilen förekommande partier och lager. Häri 

 ligger en av skogsjordsundersökningsmetodernas skiljaktigheter jämfört 

 med åkerjorden. I en åker är det vanligen nog att veta det omplöjda 

 skiktets sammansättning samt att känna älvens viktigaste, lätt igenkänn- 

 bara fysikaliska egenskaper. Där det är fråga om totala kvantiteter av 

 mineraliska näringsämnen, kan dock för bedömande av skogsmarken en 

 analys från det ovittrade underlaget i många fall vara tillräcklig, om 

 den åtföljes av en noggrann beskrivning av markprofilen med dess från 

 underlaget avvikande skikt. En skogsjordsanalys av vilket slag som 

 helst bör f. ö. alltid åtföljas av en dylik profilbeskrivning för att vara 

 av fullt värde. ^ 



^ Vid provtagning för analyser gör man klokast i att först noggrant undersöka mark- 

 ])rofilen och sedan taga prov av alla olika skikt eller partier, som kunna urskiljas. Man 

 bör hellre taga för många än för fa prov, även om man ej från början tänker under- 



