248 OLOF TAMM. (188) 



Utan att göra en fullständig analys kan det mången gång erfordras 

 en totalbestämning av något ämne, exempelvis kalk {kalciumkarbo- 

 nat), ' kväve, fosforsyra. För sådana partialanalyser finnas i en del 

 fall exakta metoder, av vilka några i det följande skola beskrivas. Så- 

 väl den fullständiga analysen eller den s. k. Bausch-analysen, som dessa 

 partialbestämningar uppfylla de som önskvärda framhållna villkoren att 

 bestämma såväl växtnäringsämnen som mineralogiskt väl definierade 

 beståndsdelar i marken. De äro därför synnerligen värdefulla hjälp- 

 medel även för undersökning av själva markprocessernas gång. Till 

 dessa metoder ansluter sig också bestämningen av sådana ämnen, som 

 utan att vara näringsämnen för växterna dock äro av betydelse 

 för desamma. Här må i första rummet nämnas humusämnena. För 

 dessas bestämmande användes å Försöksanstalten olika metoder, varav 

 den noggrannaste, som i det följande skall i detalj beskrivas, är en mo- 

 difierad metod, angiven av Vesterberg (34). 



Ett annat ämne, som i likhet med humusen är av stor betydelse, är 

 det kemiskt utfällda järnhydratet eller rättare ferrihydroxiden. Det har 

 nämligen visat sig, att i de skogsmarker i vårt land, där kalkspat (kal- 

 ciumkarbonat) saknas, och det är det vanliga fallet, äro järnmineralen 

 de mest lättlösliga och lättvittrade. Järnet finnes i åtskiUiga markmineral, 

 såsom magnetit, biotit, hornblende, augit m. fl. Under inverkan av 

 humusens olika syror löses detsamma relativt lätt men utfaller åter 

 stundom, såsom i rostjord och ortsten (järnortsten) samt i rostiga konkre- 

 tioner och partier, som så ofta påträftas t. ex. i grustag. I utfälld form 

 bildar järnet härvid limonit, som sålunda är ett mineral, som nybildas i 

 skogsmarken, och vilket är ungefär identiskt med vanlig järnrost. Då 

 limonitpartierna dels äro av intresse som ett slags indikator på vittrings- 

 tillståndet i marken, dels i form av ortsten kunna vara av faktisk olägen- 

 het för skogen, har å Försöksanstalten av förf. utarbetats en bestämnings- 

 metod för det »limonitiska» järnet i skogsmarken, vilken metod i det 

 följande skall beskrivas. 



I samband med den limonitiska järnhalten är det också av intresse 



söka alla. Man bör alltid genom tlera (fem — tio) profilgrävningar övertyga sig om, att den 

 analyserade profilen är representativ för en större yta och ej utgör något rent undantagsfall. 

 Det är i allmänhet lämpligare att taga flera prov ur olika profiler än att göra s. k. general- 

 prov, vilka dock understundom kunna vara att föredraga. Varje prov bör, där så är möjligt, 

 utgöra minst ^/j kg. och vara fullt representativt för något visst skikt eller parti i mark- 

 profilen. 



^ För bestämning av den ganska lättlösliga, för skogen betydelsefulla kalkhalt, som exem- 

 pelvis finns i Värmlands hyperitmoräner, utgörande granmark av hög bonitet, saknas tyvärr 

 ännu tillförlitlig metod. 



