250 OLOF TAMM. (^9°) 



som, då de ej i egentlig mening kunna kallas analyser, falla utom ramen 

 för detta arbete. 



Sammanfattas sålunda de metoder, som i första hand böra ifråga- 

 komma vid analys av svenska skogsjordarter, så erhållas följande: 



1. Den fullständiga analysen (Bausch-analysen) omfattande 

 direkta eller indirekta bestämningar av alla i marken före- 

 kommande, viktigare grundämnen. Denna analysmetod ger ett 

 uttryck för den totala halten mineraliska växtnäringsämnen samt, i för- 

 ening med mineralogiska undersökningar, det bästa möjliga uttryck för 

 markens halt av olika mineral. 



2. Partiella analyser, som avse bestämning av totala halten 

 av ett eller annat i marken förekommande ämne, såsom kväve, 

 fosforsyra, kalk, järn, humus, limonitiskt järn o. s. v. Dessa metoder 

 tillgripas, då kännedomen om något visst ämne är av intresse. Sålunda 

 hehöver man ofta veta jordens kalk-, humus- eller kvävehalt för att be- 

 döma företeelser, som sammanhänga med skogens växt och föryngring, 

 medan järnbestämningar av olika slag mera avse att vinna kunskap om 

 vittringsförhållandena i marken. 



3. Bestämning av jordens reaktion och sur hetsgrad. Denna be- 

 stämning är av betydelse, enär det ofta synes förefinnas ett samband mel- 

 lan humusens surhetsgrad och markboniteten. En neutral, mild humus är 

 alltid en näringsrik och för fordrande träd gynnsam humusform. A 

 andra sidan äro våra svagare marker i regel täckta med relativt starkt sur 

 råhumus. Surhetsgraden är vidare en egenskap hos marken, som genom 

 människans ingripande kan tänkas relativt hastigt förändras. 



4. Bestämning av den elektrolytiska ledningsförmågan i 

 markvätskan eller i ett vattenextrakt av jorden. Härigenom torde 

 man, sedan för våra förhållanden avpassade metoder kunnat utarbetas, ganska 

 hastigt och med ringa besvär få ett uttryck för markens rent tillfälliga nä- 

 ringstillstånd. Om ock detta är av största intresse, bör man dock ihågkomma, 

 att i fråga om skogen till skillnad från åkern det ej är det tillfälliga utan det 

 mera permanenta näringstillståndet, som man mest måste räkna med. 



5. Mineralogiska analyser. Dessa avse att direkt bestämma eller på- 

 visa olika mineral och bergarter i marken. Dessa undersökningar äro 

 värdefulla dels som komplement till de fullständiga analyserna, dels fri- 

 stående för att t. ex. hastigt kontrollera om någon större halt av för 

 skogen förmånliga, mera lättvittrande kalkmineral förefinnas, som endast 

 med ganska stort besvär kunna kemiskt påvisas. 



6. Mekaniska analyser. Härigenom kan åtskilligt angående jordens 

 struktur, näringsrikedom, tekniska egenskaper och vittringsförhållanden 

 utrönas. 



