(i 93) 0^1 SKOGSJORDS ANALYSER. 253 



närmaste delar av kopparoxiden, varefter röret förenas med ett evakuerat 

 förlag av Vesterbergs modell, enligt samme författares föreskrifter be- 

 skickat med o, I-normal barytlösning, försatt med bariumklorid. Förlags- 

 vätskan bör lämpligen vara lo — 30 kbcm barj^tlösning, beroende på pro- 

 vets humushalt, med halva volymen 2-normal bariumklorid. — Man 

 kontrollerar vid fortsatt evakuering, att alla proppar och slangförbind- 

 ningar äro täta, vilket visar sig däri, att det ej längre framkommer några 

 gasbubblor i förlaget, samt stänger därefter kranen A (se fig. i). Här- 

 efter företages en gradvis stegrad upphettning i vanlig förbrännings- 

 ugn till svag rödglödgning av hela förbränningsröret. När gasblåsorna 



■il 



J I "g S "2 5 ^ VaaiumförLag 



p. .«.>.,. ,^^j... ■.■■■■■ 



Fig. I. Anordning för förbränning i vacuum. 

 Apparat fiir Verbrennung in Vacuum. 



åter upphöra att framkomma i förlaget, är förbränningen färdig. Man 

 öppnar då försiktigt klämmaren D, och låter en långsam ström kolsyrefri 

 luft automatiskt sugas genom förbränningsröret. Xär ingen luft vidare 

 inkommer, stänges kranen B, förlaget lösgöres, omskakas och får stå 

 minst \i timmar. Därefter titreras med 0,1 -normal saltsyra och fenolfta- 

 lein som indikator. 



Förbränningsröret efterglödgas något i luft, får kallna och är fär- 

 digt för nästa förbränning. Enligt gjorda försök stannar ingen kolsyra 

 kvar i förbränningsröret efter ovan beskrivna procedur; det är t. o. m. 

 onödigt att ytterligare renspola >^ förbränningsröret med kolsyrefri luft. 

 Ej heller lyckades det genom fortsatt förbränning alstra ytterligare någon 

 kolsyra; förbränningen försiggår på det beskrivna sättet mycket fullstän- 

 digt, även där mera svårförbrända rester av oförmultnade växtsubstanser 

 funnits inblandade i provet. 



Som exempel på metodens användbarhet återgivas i tabell 4 några 

 av förf. utförda dubbelanalyser av humushaltiga jordprov från försöks- 

 fältet i Kulbäcksliden, Västerbottens län. 



6. Bestämning av den totala järnhalten. Härvid upplöses provet 

 enligt kända, mineralanalytiska metoder i en blandning av fluorväte- och 

 svavelsyra, fluorvätet avrykes, lösningen reduceras med svavelväte och 

 titreras på järn på vanligt sätt. Härefter kunna andra mineralbestånds- 



lö. Meddel. frhn Statens Skogsfcrsöksnnstalt. 



