2 So L. MATTSSON. (2 2o) 



erhölls även mellan provstams- och beståndsformklasserna. Införes denna 

 korrektion, sjunker medelvariationen till ± 2,9 E. Med noggrann känne- 

 dom om stamformen bör man således ej behöva räkna med större medelfel 

 än ± 3 E d. v. s. ett minimifel av ± 10 E. Detta värde gäller naturligtvis 

 endast, dä mätningar äro utförda å varje meter av stammen upp till 7 

 å 8 m. Betydligt större variationer erhållas, om endast en eller möjligen 

 två mätningar utföras såväl vid 6 m som vid brösthöjd. Utföres å vårt 

 material en korrelations- och variationsberäkning' under den förusättningen, 

 att brösthöjdsmåttet erhållits genom 3 å 4 mätningar vid 1,3 m, 6-m:s- 

 måttet däremot som medeltal av mätningar vid 5,5 och 6,5 m, erhålles 

 en korrelationsfaktor av + 0,359 och en medelvariation av ± 5,6 E. Eel- 

 möjligheterna bli således betydligt större. Genom tillräckligt antal mät- 

 ningar kan emellertid alltid gott resultat erhållas. 



Formklassbestämning med hjälp av formpunkt. 



Vi övergå till de å ytan verkställda formpunktsmätningarna. Dessa 

 utfördes, som förut nämnts, av tre skilda personer, i tabellerna beteck- 

 nade med I, II och III \ Ingen som helst överläggning har förekom- 

 mit, utan har var och en utfört formpunktbestämningen pä egen hand. 

 Dessutom kanske bör påpekas, att något egentligt samarbete mellan för- 

 rättningsmännen ifråga om formpunktsbestämning ej förut ägt rum. De 

 erhållna serierna äro således fullt oberoende av varandra. Xågon ömse- 

 sidig påverkan har ej förekommit. 



En blick å tabell i ger vid handen, att de olika förrättningsmännens 

 medelformpunkter för de olika dimensionsklasserna regelbundet skilja sig 

 åt med så gott som konstant belopp och detta så, att formpunkt I ligger 

 ca 2 Fe' högre än formpunkt II, formpunkt III däremot faller regelbun- 

 det emellan I och II med en dragning nedåt mot II. Men detta för- 

 hållande framträder icke endast i medeltalen. Nästan lika skarpt kan 

 det iakttagas å de enskilda stammarna, såsom framgår av tab. 7. Denna 

 omfattar samtliga stammar inom diameterklass 22. 



Som synes äro variationerna mycket obetydliga. DiiTerenserna mellan 

 serie I och serierna II och III äro så gott som genomgående negativa 

 och likaså differenserna mellan II och III övervägande positiva. Tydli- 

 gen förefinnes en systematisk skillnad mellan de tre olika serierna. Be- 

 räknas denna som medeltalet av differenserna, erhåller den ett värde av 

 — 1,9, + 0,9, + 1,0 Fe för resp. I — II, II — III och III — I. Dessa värden be- 



^ I; Författaren. 



II: Kronojägare Mellström, Skogsbiträdc vid Statens skqgsförsöksanstalt. 

 III: Kronojägare Henriksson, ^> - s 



■ Fe = en formpunktsenhet, d. v. s. en procent av ^ta^nnens höjd. 



