288 



1.. MATTSSON. 



:228i 



Sjunkande formklass kan även spåras å försöksyta 123, å alla övriga 

 stiger däremot formklassen med stigande diameter. Stigningen är dock 

 så svagt utpräglad, att man utan vidare kan anse formklassen vara obe- 

 roende av brösthöjdsdimensionen. Under sådana förhållanden är tydli- 

 gen medeltalet av provstammarnas formklasser lika med beståndets medel- 

 formklass, även om provstammarnas fördelning å dimensionsklasser ej 

 skulle fullt motsvara fördelningen inom beståndet. 



De undersökta försöksytornas medelformklasser beräknade på detta 

 sätt bli i pro mille: 



Försöksyta n:r 10 22 58 1 58 II 119 122 123 128 



Formklass 0,1 E ... 721 694 749 741 732 746 746 690 



Ordnas dessa värden grafiskt efter försöksytornas ålder, bilda de en 

 tämligen jämnt stigande serie, som utan svårighet kan utjämnas med 



T-iJuieJfimn hJass 

 O.8OO ' 



0,660 



L20 Ar 



Fig. 8. De undersökta försöksytornas medelformklasser ordnade efter ålder, 

 (Die (Jurchschnittlichen Formklassen der unlersuchen Versuchstlächen nach dem Alter zusammengestellt). 



en rät linje (fig. 8). Avvikelserna från de utjämnade värdena äro ej 

 stora. Medelvariationen är endast ± 1,45 E. Med hjälp av på detta sätt 

 erhållna erfarenhetstal skulle man således kunna bestämma medelform- 

 klassen inom bestånd med ett tänkbart maximifel av + 4,4 E. 



Formklassvariationerna inom beståndet uppnå rätt betydande belopp. 

 För de behandlade försöksytorna gälla följande medelvariationer: 



Försöksyta n:r 10 22 58 1 58 II 119 122 123 128 



Medelvariation för 



formklassen E ± 4,5 ± 5,0 ± 3,0 ± 3,1 ± 3,4 ± 3,3 ± 5,6 ± 4,2 



Medelvariationen rör sig således omkring ± 4 E. Detta motsvarar 

 en maximivariation av ±12 eller en variationsvidd av 24 procent. Det 

 förefaller för övrigt, som om fördelningen mycket nära skulle ansluta 

 .sig till allmänna felkurvan. Fig. 7 visar fördelningen kring medeltalen 

 av stammarna från samtliga försöksytor jämförd med nämnda kurva. 

 Denna fördelningsserie erhölls pä följande sätt. Inom varje yta uträk- 

 nades de enskilda stammarnas formklassdifferenser från beståndets medel- 



