292 L. MATTSSON. (232) 



tens ansatspunkt i förhållande till kronans tyngdpunkt. Under förutsätt- 

 ning, att de mekaniska betingelserna äro de vid stammens byggande 

 utslagsgivande, kan man således förklara denna benägenhet hos form- 

 punktsmetoden att ge för låga formklasser. 



Vi övergå så till tabell 12. Den är avsedd att belysa sambandet 

 mellan formpunktsbestämd och verklig formklass för enskilda trädet. 

 Stammarna äro indelade i grupper efter den å grafisk teckning bestämda 

 formklassen. Inom dessa grupper ha medeltal beräknats för enligt båda 

 metoderna bestämda formklasser. Difterenserna mellan dessa två me- 

 delvärden äro införda i tabellen, och betyder negativ difterens, att form- 

 punktsbestämningen gett för lågt resultat, positiv differens däremot 

 motsatsen. I tabellen har även antalet stammar inom de olika grup- 

 perna införts. Slutligen har, för att ytterligare belysa siftVornas bety- 

 delse, längst ned i tabellen utsatts differenserna mellan formklass 0,720 

 och de olika gruppernas mittvärden. För gruppen 710 blir denna dif- 

 ferens + 10 o. s. v. 



Som synes, erhålles på så sätt en serie, som helt överensstämmer med 

 de å olika försöksytorna beräknade. Detta skulle med andra ord be- 

 tyda, att medan verkliga formklassen för samtliga ytor stiger ungefär 

 från 0,630 till 0,810, den formpunktsbedömda håller sig så gott som full- 

 ständigt konstant. Resultatet överensstämmer således helt med de ur 

 materialet från försöksyta 58 I dragna slutsatserna. 



Serierna frän försöksytorna 123 och 128 ha underkastats en närmare 

 undersökning med korrelationsmetoden. Korrelationsfaktorerna för för- 

 hållandet mellan verklig formklass och formpunkt blevo respektive +o,o8« 

 och — 0,169. I förra fallet existerar således ett samband mellan de två 

 stamkaraktärerna så beskaffat, att båda samtidigt stiga. För försöksytan 

 128 däremot är förhållandet motsatt: med stigande formklass följer fal- 

 lande formpunkt. I båda fallen är emellertid sambandet så ytterligt 

 svagt, att resultatet helt kan förklaras som beroende av tillfälliga kom- 

 binationer. 



Sammanfattning. 



Försöksanstaltens provytor ha hittills uppskattats med hjälp av frän 

 fällda stammar hämtade massafaktorer. Det har emmellertid av flera 

 skäl visat sig önskvärt att kunna övergå till mätning ä stående stammar. 

 Att uppskattningen i så fall måste ske med hjälp av den av flera 

 forskare behandlade, ur diameterkvot bestämda formklassen är tämligen 

 säkert. En del förberedande studier för klarläggande av hithörande 

 frågor ha vid försöksanstalten utförts, och i här föreliggande avhand- 

 ling redosöres för några av de därvid erhållna resultaten. 



