3o6 HENKIK HESSELMAN. 



Även andra salter än kalksalter kunna härvidlag spela en roll, vilket 

 vi fä tillfälle att längre fram beröra. 



Kasta vi en blick tillbaka på vad som här sagts om humus, torde 

 som det viktigaste följande kunna, anföras. 



i) Ur humusfattiga jordar, men även ehuru i mindre om- 

 fattning ur torv, har man kunnat isolera organiska ämnen av 

 känd sammansättning. I vissa fall uppgå de isolerade och 

 identifierade ämnena till en rätt betydande andel av markens 

 humus. 



2) Många humusformer, särskilt de mörkfärgade, bestå dock 

 till väsentlig del av till sin kemiska konstitution och sina 

 egenskaper ej närmare undersökta ämnen. 



3) Den sura reaktion, som vissa humusformer äga, beror på 

 förekomsten av fria organiska syror. 



4) Humusämnena ha i övervägande grad kolloidal natur, var- 

 för deras fysikaliska struktur starkt påverkas av det omgivande 

 mediets eller markens halt av lösliga salter (elektrolyter). 



Innan jag går vidare i min skildring, torde det vara lämpligt att något 

 erinra om humustäckets strukturella beskaffenhet i våra skogar. I det 

 följande kommer denna fråga ofta att beröras och olika former komma 

 att närmare skildras. Här må det därför vara nog att erinra om, att 

 man med fördel kan urskilja tvenna huvudtyper, som enligt hittills bruk- 

 lig terminologi kunna kallas muUtypen och råhumustypen. Av båda 

 finnas många olika varianter, och sins emellan äro de förbundna genom 

 åtskilliga övergångsformer, men i de väsentliga dragen låta de sig lätt 

 karaktäriseras. Till muUtypen höra de luckra, av maskar och insekter 

 väl genomarbetade skogsjordarna. Dessa jordar utmärkas av en mera 

 jämn övergång mellan det översta, på organiska ämnen rika lagret och 

 den underliggande mineraljorden. Även i det översta skiktet äro humus- 

 ämnen och mineralpartiklar blandade om varandra. Som typ för muU- 

 jorden kan anföras den goda bokskogsmarken, sådan den blivit skildrad 

 och studerad av P. E. MULLER (1887). MuUtypen återfinna vi hälst i 

 våra lövskogar, framförallt i dem, som bildas av de s. k. ädla lövträden, 

 men även barrskogar kunna uppvisa samma marktyp, dock huvudsakligen 

 på kalkrik jordmån. Dels genom maskars och insekters verksamhet, dels 

 ock på grund av att humusbildningen försiggår under inverkan av mineral- 

 saker (elektrolyter) har humuslagret i muUjordarna klumpstruktur. 



I motsats tiU muUtypen utmärker sig råhumustypen därav, att de mult- 

 nande organiska ämnena bUda ett skikt eller ett läger på mineraljorden, 

 från vilken detta skikt ofta kan lyftas upp som en matta eller en fäll. 



