STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. 313 



Ännu känner man föga om det sätt, varpå kvävet bindas av de kväve- 

 assimilerande mikroorganismerna. Hos Azoiobakter chroococcum kvarhålles 

 det assimilerade kvävet i den levande bakterien och kan sålunda först 

 efter dess död bliva tillgängligt för andra växter. Renkulturer av Azoio- 

 bakter agilis och Wienlandi däremot avskilja vattenlösliga kväveföreningar 

 av ej närmare känd beskaffenhet (MOLÉR 19 15). Sannolikt blir det upp- 

 tagna kvävet organiskt bundet hos flertalet kväveassimilerande mikro- 

 organismer, så att det först efter dessas död och de organiska ämnenas 

 sönderdelning kan bli tillgängligt för högre gröna växter. 



Vid diskussionen av markens kväveekonomi måste även hänsyn tagas 

 till att vissa bakterier ha förmåga att frigöra kvävet ur salpetersyra. 

 Syret i salpetersyran använda dessa bakterier för sin andning, varvid det 

 bundna kvävet bortgår i gasform. Denitrifikanter, som dessa organismer 

 kallas, ha ansetts spela en stor roll såsom förringande markens kväve- 

 förråd, men deras betydelse härutinnan torde enligt nyare undersökningar 

 hava blivit betydligt överdriven. Jag får längre fram tillfälle att åter- 

 komma till deras betydelse och deras förekomst i naturlig jordmån. 



Vad som här ovan anförts angående den av kulturen oberörda mar- 

 kens kväveekonomi kan lämpligen sammanfattas på följande sätt. Kvävet 

 härstammar från: 



A) Multnande blad, grenar, mossrester etc. I regel härstam- 

 mar detta kväve från den mark, där de multnande växterna 

 ha vuxit; genom leguminoser, alarter och några andra växter 

 erhålles dock på detta sätt ett nytillskott till kväveförrådet. 



B) I marken fritt levande kväveassimilerande organismer, 

 svampar och bakterier, som sönderdela markens organiska 

 kolföreningar för erhållande av nödig energi för denna assimi- 

 lationsprocess. 



C) Ammoniak och salpetersyra ur nederbörden. 



I den naturliga jordmånen spelar den under moment B nämnda pro- 

 cessen sannolikt den största rollen. 



Kväveförluster uppstå genom: 



A) Lösliga kväveföreningars bortförande med grundvattnet. 



B) Denitrifikanters verksamhet. 



C) Skogsavverkning, slätter etc. 



Slutligen meddelas här nedan en skematisk bild, avsedd att åskådlig- 

 göra kvävets kretslopp i naturen. Den visar, luirusom äggviteämnena 



22. MedJel. från Statens Skags/orsoksanstalt . 



