STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. 3 I 7 



iakttagelser över salpeterbildning i skogsmark. Till deras resultat åter- 

 kommer jag längre fram. 



Redan vid början av mina studier fann jag, att man i salpeterbild- 

 ningen hade att göra med en viktig växtekologisk faktor, vars närmare 

 utforskande skulle ha ett såväl teoretiskt som praktiskt intresse. 



Efterföljande skildring avser därför att giva en mera sammanfattande 

 framställning av den roll, som salpeterbildningen spelar i naturliga växt- 

 samhällen i vårt land. Även andra marker än skogsmarker komma där- 

 vid att behandlas, men som det kommer att visas, är en kännedom om 

 dessa av hög vikt för att klarlägga de faktorer, som betinga kvävets 

 omsättning till salpetersyra. 



För bedömande av de erhållna resultaten spela emellertid de använda 

 metoderna en viss roll. En redogörelse för dem må därför först meddelas. 



Kap. v. Metoder vid studiet av salpeterbildningen i naturlig 



jordmån. 



Val av undersökningsobjekt. 



\'id val av de marker, som undersökts, har jag i första hand utgått 

 från växtsamhällets beskattenhet. Härigenom har hela denna undersök- 

 ning fått en mera biologisk eller kanske rättare sagt växtekologisk prä- 

 gel, än vad som kanske vanligen är fallet med de flesta avhandlingar, 

 som behandla kvävets omsättning i marken. Detta torde dock i många 

 fall innebära en fördel. Salpeterbildningens växtekologiska betydelse 

 kommer härigenom att starkare framträda. Först i andra hand har hän- 

 syn tagits till markens geologiska eller kemiska beskaffenhet. 



En undersökning av en lokal har därför vanligen börjat med en stånd- 

 ortsanteckning eller beståndsanalys. ^ Därefter har humustäckets be- 

 skaffenhet undersökts och en anteckning gjorts angående de viktigaste 

 dragen i själva markprofilen. \'id jordprovstagningen har jag icke strävat 

 efter att taga några generalprov, som skulle kunna läggas till grund för 

 några mera kvantitativa beräkningar angående de salpetermängder, som 



' Vid ståndortsanteckningamas upprättande har jag använt den Hultska frekvensskalan. 

 Vid sådana undersökningar, som huvudsakligen avse att ge en åskådlig bild av växtsamhället, 

 anser jag denna metod fullt tillräcklig. Gäller det däremot att studera förändringarna inom 

 ett mera begränsat växtsamhälle, måste noggrannare och skarpare metoder användas, t. ex. 

 det av R.\UNKi.\ER och L.a.gerberg utarbetade förfaringssättet En sådan uppfattning hysa 

 också de bekanta schweiziska växtgeograferna TE. RUBEL, C. Schröter och A. Brock- 

 m.\nn-Jerosch 1916, sid. 16). KvLiN och Samuelsson (1916) ha föreslagit att utbyta 

 termen ståndortsanteckning mot beståndsanalys. Detta är nog en förbättring, men termen 

 beståndsanalys har det emot sig, att man på skogshåll därmed avser en analys av trädbestån- 

 det, dess sammansättning, tillväxt etc. 



