;64 



HENRIK HESSELMAN. 



sipprande vatten. Växternas nitrathalt var där betydande. Flera av de 

 mest karaktäristiska arterna gåvo en synnerligen kraftig reaktion med 

 difenylamin, t. ex. Angelica avchangelica, Geum riuale, Melandrimn 

 silvestre, Älchemilla alpestris. Arabis alpina, RJiodiola rosea, Saxifraga 

 cerniia, S. nivalis v. tennis, Viola biflora. Ingen reaktion gav däremot 

 Oxyria digyna. Nära denna typ komma ett slags ängar med mera låg- 

 vuxna arter, karaktäriserade framför allt av Alcheinilla-iormev, främst 

 Alc/ieinilla alpestris (se fig. 22). Dessa ängar anträffas förnämligast i 



l''oto av G. Samuelsson. 

 Fig. 22. Högalpin äng med Akhemilla alpestris. Norge. Ilardanger. Finsehögen, c:a 



1300 m. Vs 1915. 

 Hochalpine Wiese. 



långa, mer eller mindre rännformiga, i marken nedsänkta små fördjup- 

 ningar, som slingra sig ned för sluttningen, och som i synnerhet under 

 snösmältningen torde tjänstgöra som ett slags dränerings- och avlopps- 

 kanaler. I dylika ängar visade Älchemilla alpesiris, Viola biflora, V. 

 palustris och Saxifraga cernua en kraftig eller tydlig nitra treaktion. 

 Dessa mera fläckvis uppträdande ängssamhällen äro omgivna av hedar 

 eller mera torra ängar, där att döma av min erfarenhet från låglandet 

 ingen eller endast en svag salpeterbildning äger rum. Tiden tillät tyvärr 

 ej några mer ingående studier häröver. 



