STUniER ÖVER SALPETKRnil.nXIXCF.X I XATURI.IC.A JORDMAxER. 



;69 



samma är förhållandet med jordprov, som insamlats å hällar av kristallinisk 

 kalksten i Stockholms södra skärgård. 



I klippornas växtsamhällen sker sålunda kvävetillförseln 

 ofta i form av salpeter. Vilken betydelse detta faktum kan ha för 

 uppfattningen om salpeterbildningens betingelser skall diskuteras i kap. 

 X, sedan ytterligare en del växtsamhällen blivit närmare undersökta. 

 Men redan nu torde det förtjäna att framhållas, att de uttorkningsperi- 

 oder, för vilka klipporna lätt bliva utsatta, t. ex. kalkstenshällarna på 



Ur Skogäförsöksanstaltens saml. Foto av förf. och T. Lagerberg. 



Fig. 25. Kalkstensskreva med örter. Fragaria viridts, Spircea filipendida. Gottland. 



Endre sn. Juli 1910. Detaljbeskri^-ning. 



Kalksteinfels mit einer Kluft. Detaillierte Beschreibung. 



Gottland, ingalunda omöjliggöra salpeterbildningen. WiNOGRADSKY fram- 

 håller (Lafar, III 1904 — igo6) att nitrifikanterna äro särskilt känsliga 

 för uttorkning. Antingen finnas sålunda å klipporna gent emot torka 

 särskilt motståndskraftiga former, eller ock försiggår en nyinfektion efter 

 en torrperiod med stor lätthet. 



Observationerna över klippsamhällena visa följande: I lövskogarnas 

 klippsamhällen omsattes kvävet till salpeter i sådan mängd, 

 att växterna anhopa nitrater i sina vävnader, i synnerhet när 

 växtplatsen är mera beskuggad. Jordprov från klippsamhällena 

 nitrificera ammoniaken i en för nitrifikation lämplig lösning 

 och bilda vid lagring betydande salpetermängder. Även i så- 

 dana klippskrevor, där vittringsjorden täckes av ett renlavs- 

 täcke, kan nitrifikation äga rum. Detta är förklaringen till. att 

 en sä utpräglat nitratofil växt som Rubus idcFUs kan uppträda 

 på dylika platser. Den är i klippskrevorna nästan undantags- 

 löst starkt nitrathaltijjf. 



