37 2 HKNKIK. HESSFXMAN. 



stationer. Där kan man ock på ett särdeles instruktivt sätt studera de 

 fysiologiska villkoren för denna vegetations uppträdande. A sid, 485 

 finner man närmare detaljanalyser angående vegetationen i en tre är 

 gammal grusgrop nära Rotebro (se fig. 26). 



Rullstensåsen är, som det framgår av anteckningarna, bevuxen med 

 en vanlig barrblandskog av tall och gran av i mellersta Sverige ordinär 

 typ. I markbetäckningen ingå ris och de vanliga skogsmossorna. Som 

 förut visats, försiggår ingen salpeterbildning i en mark med dylik vege- 

 tation. I rasen i grustagets släntor växa däremot massor av Epilobmm 

 angustifoliuin, Rubus idceus, Galeopsis bifida m. fl. (se fig. 27). 



En undersökning av dessa och andra i grustaget uppträdande växter, 

 Senecio viscosus, S. siluaticus, Sauibjictts raconosa, Chenopodium albtan 

 m. fl. (se närmare sid. 486), visar en högst betydande nitrathalt hos 

 så gott som samtliga arter. Den växtvärld, som koloniserar 

 grustagen, består av en starkt salpeterälskande, nitratofil flora. 

 Man skulle möjligen tro, att nitrifikationen skulle betingas av kalkhalten 

 hos de i denna rullstensås inkilade lerlagren. Det är möjligt, att så är 

 förhållandet, men kalken är ingalunda någon nödvändig förutsättning. I 

 huvudsak samma flora, utmärkt av en betydande nitrathalt, koloniserar 

 grustagen, även där marken är mycket kalkfattig (t. ex. grustag i rull- 

 stensåsar, bevuxna med tallhedar, inom Älvsby socken i Norrbotten). 



En flora av samma typ, karaktäriserad av framförallt Rubus idceus och 

 Epilobiuvi angustifoliuin och liknande växter, utmärker släntorna av ny- 

 anlagda vägar, nyanlagda banvallar etc. Utmed den nya järnvägen 

 Hoting — ^Jämtlands-Sikås finner man å släntorna och ä dikeskanterna 

 utmed järnvägen frodiga bestånd av hallon och Epilobium angustifolium^ 

 nitrathalten hos yngre individ har alltid visat sig högst betydande. 



Som exempel på vegetationen utmed kanterna av en nyanlagd väg 

 kan hänvisas till den å sid. 487 beskrivna platsen invid Jörns station. 

 Vägen är mycket bred. 12 m., endast en obetydlig del, c:a 3 m., an- 

 vändes för trafik. A den övriga delen förekommer en spridd och gles 

 vegetation av frodiga, starkt växtliga tallplantor, åtskilliga gräs ss. Äira 

 flexuosa, Phleuin pratense, Poa pratensis, en del örter såsom Epilobium 

 angustifoliuin och Runie.x acetosella. De två senare arterna ha vid undersök- 

 ning visat en betydande nitrathalt. Vägen går genom en mycket mager, 

 gles tallhed med nästan oväxtliga plantor i luckorna. Skillnaden mellan dessa 

 plantor och de unga tallarna utmed vägkanten är i hög grad påfallande. 



Förklaringen till den stora olikhet i vegetation, som finnes mellan växt- 

 ligheten i grustaget och skogen på rullstensåsen, mellan skogen och den 

 nybrutna vägen, mellan skogen och järnvägsbanken ligger i kvävets om- 

 sättning. Som jag nyligen visat, bildas icke salpeter i råhumustäcket i 



