374 HF.NKIK HESSKl.MAN. 



ningom multna, spridande den från havsstränderna välbekanta tångluk- 

 ten. På tångvallarna finns ofta en mycket karaktäristisk vegetation, 

 bestående av ofta tjockbladiga örter (t. ex. Atrip /ex-arter) i frodigt ut- 

 vecklade exemplar. Här återfinnas en hel del växter, som uppträda som 

 ogräs i åkrar och trädgårdar, medan andra mera uteslutande äro bundna 

 vid havsstränderna. Vid tångens förmultning synes salpetersyra vara en 

 tämligen regelbundet förekommande oxidationsprodukt. Yngre plantor 

 av många för havsstränderna karaktäristiska arter såsom Atriplex patula, 

 A, liastata, Sorichus arvensis, v. iiiaritiiua, Halianthus peploides, Stcl- 

 laria media ha visat sig innehålla betydande mängder salpeter, medan 

 äldre individ varit nitratfria (jmfr 488). I skärgårdens mera skyddade 

 vikar uppträda på de smala och ofta rätt tunna tångbäddarna växter, 

 som ej äro särskilt karaktäristiska för havsstränderna, utan även kunna 

 förekomma i ängar eller lundar. De äro på dylika tångbäddar ofta starkt 

 nitrathaltiga, vilket de mera sällan äro, när de uppträda på sina mera 

 normala växtplatser t. ex. Rannncidus aiiricomus, R. acris (se sid. 489). 



Flera typiska havsstrandsväxter t. ex. Glaux niaritima, ErytJinua litto- 

 7'alis och Valerianella olitoria synas dock i regel vara nitratfria, även när 

 de växa invid ruttnande tång. 



Många av våra mest karaktäristiska ogräs härstamma sannolikt från 

 havsstränderna t. ex. Cirsiutii arvense, Sonchus arvensis, Matrica ria 

 inodora. Galcopsis tetrahit m. fl. GUNNAR ANDERSSON (1896, sid. 95 — 96) 

 har framhållit några drag i deras byggnad, som varit dessa och andra ogräs- 

 växter till fördel, då de från havsstranden vandrat in till åkrarna. Denna 

 invandring har säkerligen i ej ringa grad gynnats även därav, att de på 

 åkrarna kunnat tillfredsställa sitt kvävebehov på samma sätt som på 

 havsstränderna, nämligen genom salpeter. Dessa undersökningar visa 

 sålunda, att vid tångens förmultning ä havsstränderna salpetern 

 är en allmänt förekommande produkt, som de där förekom- 

 mande växterna kunna anhopa i sina vävnader. 



Växtsamhäilen å kulturjord. 



(Detaljundersökningar s. 489.) 



Såsom titeln anger, ligger studiet av rena kultursamhällen t. ex. åkrar, 

 trädgårdsland och dylika växtplatser utanför ramen för denna avhand- 

 ling. Jag har dock vid olika tillfällen gjort iakttagelser såväl över bak- 

 teriefloran i åker- och trädgårdsjord som över de odlade växternas och 

 ogräsväxternas salpeterhalt. Även jordens kvantitativa salpeterbildande 

 förmåga har i ett par fall undersökts. Då den odlade jordens nitrifika- 

 tion är vida bättre studerad än de naturliga jordmånernas, har på detta sätt 

 vunnits några jämförelsepunkter med ett förut känt och noga studerat material. 



