STUDIER ÖVER SAI.PETERBILDNIXGEX I XATURLIGA JORDMANER. 375 



Salpeterhalten hos växter pä odlad, med stallgödsel gödslad mark 

 kan visa stora variationer. Yngre plantor äro vanligen starkt nitrathal- 

 tiga, äldre däremot ofta nitratfria, åtminstone ge de ingen reaktion med 

 difenylamin och konc. svavelsyra. Som ett exempel kan anföras ogräs- 

 vegetationen på den å sid. 490 närmare skildrade åkern. Åkern hade 

 föregående år gödslats med vanlig ladugårdsgödsel, året därpå besätts 

 med vårråg, som gått mycket glest upp, ogräsvegetationen var artrik 

 och ganska frodig. Xitrathalten var hos växterna obetydlig, flertalet 

 ogräsarter voro nitratfria, bland dem t. o. m, så utpräglade nitratväxter 

 som svinmålla [Chenopodiuni a/buin) och våtarv {Stellaria media), salpeter 

 kunde endast påvisas hos Achillea inillefoliiim och Spergida arvensis. 

 Jordens salpeterbildningsförmåga är dock ganska betydlig, (se vidare 

 tab. 7 n:r 21.) 



Som ett annat exempel kan anföras växternas nitrathalt å ett mindre 

 trädgårdsland (se närmare sid. 48g). Ogräsplantorna voro där helt unga, 

 nitrathalten hos så gott som samtliga arter högst betydande. Jordens 

 salpeterhalt var ock betydligt större än å åkern, (se tab. 7 n:r 22). 



Dessa undersökningar ha intresse närmast för bedömandet av för- 

 hållandena i naturliga jordmåner. Det är härvidlag av vikt att 

 framhålla att även på kultiverad jord, där salpeterbildning hör 

 till regeln och vanligen är livligare än i naturlig jordmån, sal- 

 peter kan saknas även hos utpräglade nitratväxter, i synnerhet 

 när dessa nått ett mera fullständigt utvecklingsstadium. 



De i det föregående i korthet skildrade växtsamhällena torde om- 

 fatta flertalet av de för vårt lands vegetation mera betydelsefulla. I den 

 del av föreliggande avhandling, som benämnes detaljundersökningar (se 

 sid. 423), återfinner man en tämligen lång serie detaljanalyser, berörande 

 såväl de undersökta växtsamhällenas artsammansättning som i de flesta fall 

 arternas halt av salpeter, jordens förmåga att nitrificera en ammoniumsul- 

 fatlösning, salpeterbildningen vid lagring i Erlenmeyerkolv etc. Åtskilliga 

 andra än de där nämnda beständen ha emellertid undersökts, särskilt 

 talrika äro mina observationer över nitrifikanternas eller de salpeterbildande 

 bakteriernas utbredning och förekomst i olika växtsamhällen. Dessa under- 

 sökningar ha dock huvudsakligen bestått i att pröva jordprovens förmåga att 

 i en ammoniumsulfatlösning bilda nitrat. De kunna sålunda icke göra samma 

 anspråk på grundlighet och tillförlitlighet, som de mer omfattande undersök- 

 ningarna. Då de emellertid äro ägnade att ge en viss inblick i växtsamhällets 

 biologi, och då den använda metoden allmänt brukas vid jordbakteriolo- 

 giska undersökningar, har jag i tab. 2 — 5 sammanställt några mera bely- 



