376 HENRIK HESSELMAN. 



sande och intressanta observationsserier. De bestyrka de resultat, som 

 erhållits vid de mera omfattande undersökningarna, och bidraga i sin 

 mån att giva dessa en mera omfattande räckvidd. Jag vill emellertid 

 nu, sedan det viktigaste av observationsmaterialet framlagts, från mer 

 allmänna och omfattande synpunkter diskutera de erhållna resultaten. 



Kap. VII. Växtsamhällets fysionomiska karaktär och salpeter- 

 bildningen i marken. 



Det har utan tvivel visat sig vara ett riktigt grepp, att vid studiet av 

 nitrifikationen i naturlig jordmån ta växtsamhället som det av naturen 

 givna undersökningsobjektet och att tills vidare bortse från markens geolo- 

 giska eller kemiska beskaffenhet. Varje växtsamhälle har såsom sådant 

 lämnat ett enhetligt resultat antingen man undersökt detsamma i Skåne, 

 Uppland eller i Norrland. Lunddälderna ha överallt visat sig vara ut- 

 präglat nitratofila växtsamhällen, hos en stor del av arterna förefinnes 

 en betydande nitrathalt. Man återfinner i huvudsak samma förhållanden, 

 antingen man undersöker en lunddäld på sluttningen av Hallandsås eller i 

 Hälsinglands starkt kuperade terräng, eller om man träffar densamma 

 eller med lunddälden analoga växtformationer kring fjällsluttningarnas 

 mera djupt nerskurna bäckar. Den örtrika älskogen förhåller sig på 

 samma sätt, stor nitratrikedom hos de flesta arterna såväl i Skåne 

 som i Södermanland, Uppland och Ångermanland. Ett annat lika en- 

 hetligt, men motsatt resultat lämnar den mossrika barrskogen : ingen sal- 

 peter hos växterna, inga nitrifikationsorganismer i marken och en för- 

 svinnande liten, nästan inom försöksfelen liggande salpetermängd hos 

 jordprov, som lagrats under för nitrifikation gynnsamma förhållanden. 

 Och dock härstamma de undersökta jordproven från vitt skilda delar av 

 landet, från Södermanland, Jämtland och Ångermanland. Tar man även 

 hänsyn till de mossrika barrskogsbestånd, varifrån man endast undersökt 

 jordprovens förmåga att nitrificera en ammoniumsulfatlösning, föreligger 

 ett mycket omfattande undersökningsmaterial. Blekinge, Halland, Värm- 

 land, Södermanland, Jämtland, Ångermanland, Västerbotten, Norrbotten 

 och Lappland bliva då representerade, men resultatet är lika enhetligt, 

 ingen nitrifikation framkallas av jordprov från de mossrika 

 barrskogarna i för salpeterbildning lämpliga lösningar. Och 

 härvidlag visar sig den mineralogiska eller rättare sagt geologiska be- 

 skaffenheten hos själva marken vara av underordnad betydelse. De under- 

 sökta beständen ha stått pä rullstensåsar, sandiga eller morika moräner 

 t. o. m. på moränmärgel, men vegetationens huvuddrag ha överallt visat 

 sig vara desamma, och kvävet i marken har i intet fall överförts till salpeter. 



