400 



HENRIK HESSELMAN. 



ganska utpräglad blekjord, som kan vara rätt så mäktigt utbildad. Denna 

 underlagras i sin tur av rostjorden, som så småningom övergår i den 

 oomvandlade mineraljorden. Vanligen är kalkhalten i ytan tämligen 

 ringa, det brukliga kalkprovet med saltsyra ger positivt utslag först ett 

 stycke under rostjorden, men man finner alldeles samma marktyp även 

 när stora block av silurkalk ligga omedelbart under markytan (se när- 

 mare fig. 28). Icke heller i vegetationen märker man kalkens närvaro. 



Ur Skogsförsöksanstaltens saml. Foto av förf. 



Fig. 28. Profil i morän med block av ortocerkalkslen. Marken med blekjord och rähumus- 



täcke. Jämtland. Invid stationen Jämtlands-Sikås. Juni 1912. 



Moränenprofil. Blöcke aus Orthocerenkalkstein. P.leicherdo iind Kohhiimus. 



Markbetäckningen är alldeles densamma som i andra Norrlands gran- 

 skogar, mossorna de vanliga, Hylocojnii/ni proliferum, H. parietiniim, 

 HypnuDi crista casirensis, Dicrmium undulatiini och D. scoparium, Poly- 

 tnchum comniune, här och där tuvor av Sphagnum girgensoJmii och 

 Sph. aaitifoliwm , varjämte de vanliga risen uppträda på samma sätt som 

 annars. Medan kalken sålunda på de mera plana markerna föga ger 

 sig tillkänna, framträder dess inverkan på marken och vegetationen så 

 mycket tydligare i sluttningarna. Här får såväl marken som vegetationen 

 en helt annan karaktär. Medan granarna pä den plana marken oftast 



