STUDIER ÖVER SALPETERBII.DNIXGEX 1 NAJ URLIGA JORD.MAXER. 4O3 



den minsta inverkan på humustäcket. Nedanför kalkberget däremot märker 

 man nogsamt kalkens närvaro och inflytande på vegetationen. I fuktiga sän- 

 kor bildas ört- och gräsrika kärr av en typ, som annars ej förekommer i 

 denna trakt. Även här ger sig sålunda kalkens inverkan på vegeta- 

 tionen till känn a, icke där den anstår men väl där, dit den v andrar. 



Jag har här i korthet skildrat kalkens roll för våra skogsmarker, emedan 

 dess vandringar och dess inflytande på markbildningen synes mig på ett 

 särdeles belysande sätt illustrera ett av de viktigaste fenomenen vid mark- 

 bildningen i vårt land, nämligen den viktiga roll, som de lösta 

 salternas eller elektrolyternas vandringsriktning ha för humus- 

 täcket och de processer, som försiggå i detsamma. I en riktig 

 uppskattning av denna faktor synes man mig ha en mycket viktig ut- 

 gångspunkt vid studiet av vegetationsfördelningen i vårt land och även, 

 som jag sedermera skall visa, vid diskuterandet och lösandet av en del 

 skogsvårdsproblem. I de skildrade exemplen har kalken i själva skogs- 

 marken alltid befordrat kvävets omsättning till salpeter, men även i mera 

 kalkfattiga marker verka elektrolyterna på samma sätt. 



Det är ett bland vårt lands skogsmän välbekant förhållande, att sko- 

 gen i det stora hela både växer bättre och föryngras lättare på slutt- 

 ningar än på plana marker. Mången gång kan man iakttaga, hurusom 

 mycket små växlingar i topografien ha ett inflytande i detta hänseende. 

 I Norrland äro vanligen sydsluttningarna bättre än nordsluttningarna, ett 

 helt naturligt förhållande i ett område, som närmar sig skogens nordgräns, 

 men nordsluttningarna kunna stundom oaktat sin ogynnsamma exposi- 

 tion bilda utmärkta ståndorter, bevuxna med vacker gran. Ett exempel 

 härpå erbjuder den undersökta granlunden vid Rokliden (se närmare sid. 

 465). Liden i sin helhet sluttar långsamt mot nordost och är bevuxen 

 med svagt växtlig granskog, i stor omfattning försumpad och fläckvis 

 avbruten av smärre torvmarker. Marken är överallt starkt podsolerad, 

 råhumustäcket kraftigt utvecklat. Det nedersta partiet sluttar starkare än 

 liden i dess helhet, lokalen ligger nedanför högsta marina gränsen, marken 

 är kraftigt bearbetad av havsvågorna och därför lättare genomsläpplig. 

 Marken och markprofilen visa den största olikhet med förhållandena i 

 den mera svagt sluttande liden. Humustäcket, som är rätt mäktigt, visar 

 en utpräglad tendens till mullstruktur, blekj ordslager saknas. Markbetäck- 

 ningen i skogen utgöres av örter och gräs, i marken finnas nitrifikations- 

 bakterier, och granarna visa den mest briljanta tillväxt, bildande en slående 

 motsats till de uselt växande träden längre upp i liden (se fig. 14). 



En bland de viktigaste faktorerna för denna förändring i marktypen 

 vill jag söka i den starkare tillförsel av elektrolyter, som den skarpa 

 sluttningen får i jämförelse med den mera långsamt sluttande liden 



