STUDIER ÖVER SAI.PETERBILDMXGEN I NATURLIGA JORDMÄNER. 407 



betäckning. Markprofilen kan i detta fall få ett väsentligt annat utseende 

 än på de podsolerade markerna, det uppstår en marktyp, påminnande om 

 sydligare nejders brunjordar. Det i humustäcket organiskt bundna kvävet 

 omsattes i större eller mindre omfattning i salpeter. Liksom man inom 

 växtgeografien brukar tala om edafiskt betingade växtsamhällen, skulle 

 man här kunna tala om edafiskt betingade marktyper; topografien, stundom 

 i förening med markens kalkhalt, ha där framkallat en marktyp, som 

 annars ej skulle bildas under rådande klimatiska förhållanden. Betingade 

 dels av topografien, dels ock av klimatet, intaga torvmarkerna stora 

 arealer. I kalkhaltiga trakter visa de vanligen stark påverkan av den 

 anstående berggrunden, men även i de kalkfattiga områdena variera de 

 i avseende på vegetationen allt efter mineraltillförselns rikedom. Där 

 marken är starkt sluttande och där torven överspolas av mycket vatten, 

 helst något kalkhaltigt, ingå i kärrets vegetation talrika och frodigt ut- 

 vecklade gräs och örter (se t. ex. sid. 478). Troligt är, att även i dylika 

 marker torvens kväve omsattes till salpeter, ehuru salpeter ej kunnat 

 påvisas i växterna. Utpräglade nitratväxter förekomma emellertid på 

 dylika platser, t. ex. Geum rivale^ och undersökningar angående nitrifika- 

 tionsbakteriers förekomst ha givit positiva resultat. Vid torrläggning 

 kan nitratbildningen i dylika marker bli så riklig, att en kraftig nitrat- 

 anhopning äger rum, t. ex. hos Geum rivale. 



Gunnar Andersson och Selim Birger (191 2, sid. 25) hävda i sitt 

 intressanta och för kännedomen om Norrlands vegetation viktiga arbete 

 den åsikten, att Norrlands skogsområde har ett torrt och kallt klimat, 

 och att av denna anledning de härskande växtformationerna hava vad 

 man kallar en xerofytisk prägel, d. v. s. de skulle vara tillpassade för 

 att leva på torr mark eller i ett torrt klimat. Denna uppfattning synes 

 mig ingalunda träffa de väsentliga och för växt\ ärlden viktigaste momenten 

 i Norrlands klimat. Det avgörande är enligt min mening att Norrland har 

 ett klimat, som i hög grad befordrar markens podsolering, urlakningen 

 av de översta raarkskikten och uppkomsten av sura humusformer. Här- 

 vid har den låga medeltemperaturen sin mycket stora betydelse genom 

 att motverka förmultningen. Från denna synpunkt kan man utan någon 

 motsägelse förklara, varför barrskogarna med ris i markvegetationen för- 

 härskar över så gott som samtliga marker, medan samtidigt växtforma- 

 tioner, bundna vid starkt vattenöverskott i marken, såsom de försum- 

 pade skogsmarkerna, intaga vidsträckta arealer. Den xerofytiska prä- 

 gel, som i viss mån utmärker barrskogarnas bottentäcke, står i när- 

 maste anslutning till markens beskaffenhet och som jag förut sökt göra 

 troligt, till sättet för kvävets omsättning. Samma vegetationstyp åter- 

 kommer överallt, där de markbildande faktorerna, temperaturen och för- 



