410 HENRIK HESSET.MAN. 



äro förhållandena å krpk. Vallåsen å Hallandsås, där kärrformationerna 

 uppträda både som laggar och avloppsbäcken för de ganska vidsträckta 

 mossarna. Man skulle även kunna se den nitrifikation, som genom torr- 

 läggning framkallas i en mosse, under samma synvinkel. Torven i de 

 marker, där en nitrifikation äger rum, har ofta mullstruktur. Denna 

 struktur talar för en elektrolytpäverkan. 



I en följande uppsats, som kommer att behandla våra skogsföryngrings- 

 åtgärders inverkan på omsättningen av markens kväveförråd, blir det 

 tillfälle att ytterligare belysa den synpunkt, som jag nu utvecklat i av- 

 seende på villkoren för en nitrifikation. Genom direkta experiment bör 

 vidare utrönas, vilka ämnen och vilka förändringar i humustäcket, som 

 särskilt .spela en roll för nitrifikationen. Ehuru det förut ofta framhållits, 

 att nitrifikationen tydligen kan äga rum i en jord, som reagerar surt, sä 

 kan nog den avtrubbning av de fria syrorna, som en blandning av humus- 

 täcket med mineraljorden eller tillförseln av mineralhaltigt vatten gärna 

 medför, icke vara utan sin stora betydelse. Vi.ssa undersökningar ha 

 ådagalagt (SöHNGEN 191 3), att kolloida ämnen ha förmågan att starkt 

 påskynda eller befordra åtskilliga mikrobiologiska processer i marken. 

 Vad nu särskilt salpeterbildningen beträffar har den visat sig kunna kraf- 

 tigt befordras av fasta, d. v. s. utflockade koUoider, som äro omgivna 

 eller genomdränkta med en nitrificerbar lösning. Möjligt är därför, att 

 markens kolloidala tillstånd, vilket som förut framhållits, starkt påverkas 

 av elektrolyttillgången i marken, har ett direkt inflytande på nitrifika- 

 tionsprocessen. Men även direkt kunna salterna ha sin betydelse för 

 bakterierna. Särskilt ha ingående undersökningar av den bekante danske 

 jordbakteriologen Christensen (1915) ådagalagt, att förekomsten av vissa 

 oorganiska salter utgör en nödvändig betingelse för många bakteriers 

 verksamhet i marken. En på dessa frågor direkt inriktad experimentell 

 undersökning vore emellertid nödvändig för att närmare belysa och klar- 

 lägga den roll, som elektrolyttillförseln spelar för nitrifikationen. 



Kasta vi nu en blick tillbaka på vad som här sagts angående de mark- 

 bildande faktorernas inflytande på humuskvävets nitrifikation, torde det 

 lämpligen kunna sammanfattas på följande sätt. 



Vårt land har i det stora hela ett utpräglat podsolklimat, som beford- 

 rar uppkomsten av sura, icke nitrificerande humusformer. I barrskogarna 

 förstärkes klimatets inverkan på markbildningen ytterligare genom den 

 minskade avdunstningen från den översta markytan, växtaflallets beskaf- 

 fenhet och det ytligt liggande, enbart av det atmosfäriska vattnet levande 

 mosstäcket. I barrskogarna förhärska därför sura, på marken ytligt 

 liggande, icke nitrificerande humusformer. I sydligaste Sverige är klimatet 

 mindre utpräglat med hänsyn till markens podsolering, i lövskogarna av 



