43 
lagt Knopleje; det indre Blomsterdække er 3delt, forlænget, med klap- 
pet Knopleje. Baade ydre og indre Blomsterdække er grønt og har 
en læderagtig Beskaffenhed, Hanblomsten indeholder 20—30 Støv- 
dragere med linieformet Støvknap og meget kort Støvtraad; Hun- 
blomsten har 1 Støvvej med en 3rummet Frugtknude, en meget kort 
Griffel og et År, der snart er udelt, snart 2—3kløvet. 
Efter de Erfaringer, der haves om Caryota-Arters Blomstring, 
vil denne i den følgende Tid. skride saaledes frem (se f. Ex. Martius: 
Hist. nat. Palm. vol. II p. 193; Kunth: Enumerat. plant. III p. 198; 
Seemann: Die Palmen 1857 p. 93; Regels Gartenflora 1858 p. 158 
og 1878: p. 180.): Med nedadskridende Udviklingsgang vil der først 
udvikle sig Blomsterstande fra de af de nedre Bladhjørner, der endnu 
ere golde; dernæst fra Hjørnerne af en Del af Stammens Bladar; 
sluttelig, naar den nederste og sidste Blomsterstand har udviklet sig, 
vil Planten dø bort lige til Grunden af Stammen, hvorfra der dog 
først vil udvikle sig et eller flere nye Bladskud, bestemte til at er- 
statte Hovedskuddet. Hvor lang Tid den hele Udvikling omtrent vil 
tage, har jeg ikke set nogen Optegnelse om, men rimeligvis vil der 
endnu hengaa flere Aar, inden Udviklingen er afsluttet. De mono- 
karpiske Palmer blomstre i det hele taget meget langsomt. Årenga 
saccharifera f. Ex., der ogsaa er monokarpisk, og hvoraf der for Tiden 
dyrkes et smukt Exemplar i vort Palmehus, blomstrede for nogle 
Aar siden i den botaniske Have i Petersborg; der hengik 5 Åar, 
inden den hele Blomstringsakt var afsluttet (Regels Gartenflora 1862 
p. 410). At Blomstringen hos Caryota skrider langsomt fremad, vil 
allerede skjønnes deraf, at de Blomsterknopper, der hos os viste sig 
ifjor Foraar, endnu ikke havde udfoldet sig i April dette Aar, saa 
der vel kunde være nogen Tvivl, om de overhoved ville aabne sig. 
Da Planten er saa rigeligt forsynet med Blomster af begge Kjøn, frem- 
komne paa forskjellig Aarstid, er der dog endnu Haab om, at den 
vil blomstre og maaske give Frugt. Denne er i udviklet Tilstand 
bæragtig med svagt udviklet Frugtkjød; den er rødlig af Farve, af 
Størrelse som en lille rund Blomme. En tysk Forfatter bemærker i 
Anledning af Navnet C. urens, ,,Brændpalme", ,,den er dog ikke saa 
slem endda; de Exemplarer, jeg dyrker i mit Palmehus, kan man godt 
føle paa uden at brænde sig”. Sagen er den, at Bladene aldrig 
»brænde"; derimod har Planten sit Navn efter Frugten, hvis Yderlag 
indeholde en brændende skarp Saft. Frugten, hvoraf der i Botanisk 
" Museum findes Exemplarer, indeholder 1 eller 2 planconvexe Frø med 
hornagtig og marmoreret Frøhvide. 
Af Slægten Caryota kjendes en halv Snes Arter, der alle høre 
hjemme i de varme Dele af Asien; den nordligste Årt voxer i Kina. 
Vor Art var kjendt af Botanikerne for et Par Hundrede Åar siden; 
den afbildedes allerede af Rheede (Hort. Malabar. 1678 vol. I t. 11) 
samt af Rumphius (Herb. Amboin 1750 vol. I. t. 14). Dens Hjemstavn 
er Ostindien (Bengalen, Malabar, Ceylon). Den dyrkes i alle Trope- 
lande og er almindelig i Evropas Palmehuse. Roxburgh (Flor. ind. 
v. III p. 624) anser den for en af Ostindiens største og smukkeste 
Palmer. I Følge denne Botaniker naar den i sin Hjemstavn en gjen- 
nemsnitlig Højde af c. 20 M med en Krondiameter af 10—16 M. I 
europæiske Palmehuse kan den forøvrigt undertiden blive næsten 
ligesaa stor; i Kew garden f. Ex. dyrkedes 1855 et Exémplar, der var 
ce. 18 M. højt (Rev. hortie. 1855 p. 398). 
I økonomisk Henseende er C. urens en af Ostindiens vigtigste 
Palmer. Den anselige Stamme giver Bygningstømmer, og Bladene 
anvendes i forskjelligt Øjemed (Ferd. v. Mueller: Auswahl v.. ausser- 
tropischen Pflanzen 1883 p. 78); af større Betydning er Stammens 
