48 
ae 
I den øverste Del af Stammen, omtrent der, hvor Kimbladene 
have siddet fast, og hvor de 2 Løvblade udgaa fra 2 Tværgruber i 
Stammen, samle Karbundtstrængene sig til et horizontalt netformet 
Lag, der næsten gaar tværs igjennem Stammen; fra dette Lag udsen- 
des talrige Karbundter til de 2 Løvblade, endvidere talrige og stærkt 
forgrenede Karbundter til det 3die formentlige Bladpar, der, efter 
Monteiros ovenfor citerede Fremstilling, smelte sammen til den Plade, 
der begrænser Stammen opadtil. 
Det ringe Materiale, der for Stammens Vedkommende har staaet 
mig til Raadighed, maa undskylde, at jeg for dette Partis Vedkom- 
mende kun giver faa og mangelfulde Oplysninger. 
5. Ficus elastica Roxb. Denne ostindiske Figenart, vel kjendt 
under Navn af Gummitræ, og udmærket ved sin ornamentale Væxt, 
beskreves først 1824 af Blume (Bijdr. Flora v. Nederl. Ind. p. 446); 
den var dog allerede kjendt 1810 af Roxburgh, der gav den Navn 
Gfr. Flora ind. 1832 III p. 541). Denne sidste Botaniker blev strax 
opmærksom paa Plantens tekniske Betydning, idet nemlig dens Mælke- 
saft giver omtrent Tredjedelen af dens Vægt Kautschuk; Planten blev 
desaarsag snart almindelig Kulturplante i det tropiske Asien. Allerede 
1815 førtes den til England (Gard. Chron. December 1881 p. 850), 
hvorfra den formodentlig er udbredt til det øvrige Evropa. 
Fra ældre Tid har den været dyrket her i Haven, hvor den saa 
vidt vides ikke har blomstret før i de senere Aar. For ec. 10 Aarsiden 
fik Haven Stikling af et Exemplar, som Professor Lange dyrkede i 
sin Stue, og som bar Frugt. Stiklingerne af dette Exemplar have alle 
villig udviklet Frugt, — selv ganske smaa Planter paa 60—90 ctm. Af 
Havens ældre Exemplarer har et enkelt vist Frugt sidste Vinter. 
Fignerne sidde parvis i Bladhjørnerne. Den udviklede Figen er 
aflang, næsten cylindrisk, 16—24 mm. lang og 7—9 mm. bred; den bæres 
af en Fod, c. 3 mm. lang og omtrent lige saa bred som selve Fignen. I 
ganske ung Tilstand er Fignen dækket af 3 brede, grønne Forblade, 
der bæres af Foden og senere afkastes. Som umoden er Fignen grøn, 
som moden gulgrøn, som overmoden mørkebrun. En frugtbar Gren 
bærer Figner i de fleste Blades Hjørner; Fignerne staa paa de. for- 
skjelligste Udviklingstrin. Inderfladen af de undersøgte Figner dæk- 
kedes af Hun- og Hanblomster mellem hverandre. Saavel Han- som 
Hunblomsten besidder et ret vel udviklet, trefliget Blomsterdække. 
Hanblomsten har kun 1 Støvdrager med en meget stor, hvid Støvknap. 
Paa den helt modne Figen fandtes Støvknapperne friske og fulde af 
Støv; derimod vare Frugtknuderne ikke udviklede, formentlig fordi 
Insektbestøvning ikke havde fundet Sted. Disse Forhold, at den 
modne Figen er fuld af friskt Støv, samt at der paa Træet samtidig 
findes Figner paa meget forskjellige Udviklingstrin, tyder paa, at Be- 
støvningen hos denne Art i Naturen foregaar paa lignende Maade 
som hos den vilde Ficus Carica, saaledes som det nylig udførlig er 
skildret af Solms Laubach, refereret i Tidsskrift for populære Frem- 
stillinger af Naturvidenskaben. 1882 p. 265. 
I Følge Griffith, der vel bedst har lært Planten at kjende i Natur- 
tilstand, er det sjælden, at denne Figenart giver Frugt som vild, 
endnu sjældnere at det sker under Kultur; det er derfor ogsaa hidtil 
blevet betragtet som noget interessant, naar Planten en sjælden REG 
har givet Frugt i Europa (se Gard. Chron. 1863 p. 102 og 1874 I 
p- 379). Hvis det er rigtigt, hvad Roxburgh fortæller, skal Planten 
1 dens Hjemstavn kunne give Frugt i meget ung Alder; han meddeler 
nemlig (Flora ind. III p. 541): ,den Raja, som bragte Planter af dette - 
Træ og Grene med ung Frugt, meddelte mig, at det Træ, hvoraf de 
frugtbærende Grene vare tagne, kun var 4 Aar gammelt"; Tilføjelsen, 
