50 
delelser i Rev. hortic. 187å og 1876; Gard. Chron. 1877 VII p. 726; 
jfr. ogsaa Wittmack: Monatsschrift 1379 p. 57); i det sydlige Frankrig 
kunde den under ganske særlig gunstige Vilkaar ganske vist udvise 
hin store Frodighed; men i Almindelighed passede den aldeles ikke 
til Klimaet; de fleste Steder gik Planterne tidlig til Grunde eller tri- 
vedes ynkeligt; — alene i varme Drivhuse, sammen med Palmer og 
andre tropiske Planter, trivedes den altid vel. Dette Resultat var 
ikke saa mærkeligt endda, naar man betænker, at Planten havde 
hjemme i Centralamerika. Til dette Nederlag for den nye Foder- 
plante kom en Krænkelse af en anden Art; den nu afdøde Botaniker 
Decaisne undersøgte Exemplarer, der blomstrede i Jardin des Plantes; 
i en Skrivelse til Gard. Chron. (1876 V p. 566) erklærede han, at 
Planten slet ikke var nogen ny Årt, men en gammel Bekjendt, nemlig 
Tripsacum monostachyum Willd., en nordamerikansk Plante, kjendt 
fra Begyndelsen af Aarhundredet (ogsaa denne Plante har i flere Aar 
været dyrket her i Haven). Fournier og senere Ascherson (Bot. Zeit. 
1877; jvf. ogsaa Rev. hort. 1877 p. —) efterviste imidlertid, at Decaisne 
havde taget Fejl. Fejltagelsen toges tilbage i Gard. Chron. (1877 VII 
. 726)... Ascherson havde imidlertid 2 Aar før (Verhandl. d. bot. 
ereins d. Prov. Brandenb. 1875 p. 76) paavist, at Slægten Reana 
Brignoli di Brunnhof efter al Rimelighed kun er en paa Misfor- 
staaelser hvilende ny Udgave af Slægten Euchlæna Schrad; Ascherson 
forandrer derfor Plantens Navn til Euchlæna luxurians Dur. et Aschers. 
Téosinten er senere indført til Ægypten, hvor den i Følge Beretning 
fra Schweinfurth (Bot. mag. 1879 Nr. 6414) trivedes fortræffeligt. Ved 
Sehweinfurths og Hookers Omsorg er der i de senere Åar fordelt Frø 
til Cypern, Ostindien, Australien og tropisk Afrika; efter den heldige 
Debut i Ægypten er der ingen Tvivl om, at den ogsaa i andre tro- 
piske og varmt tempererede Egne vil have Held med sig. Endnu 
skal om denne Sag blot nævnes, at Scharrer, Direktør for de offent- 
lige Haver i Tiflis, har anstillet Dyrkningsforsøg med Téosinten ved 
Tiflis; i Følge Beretningen (Regels Gartenflora 1879 p. 25) trivedes 
Planten i det hele taget mindre godt der, hvorvel enkelte Tuer kunde 
naa en Vægt af 36 Ko. 
Téosinten har som sagt været dyrket hos os i 3 Aar; den dyrkes 
i Palmehuset, blomstrer hvert Åar og giver hvert Aar rigeligt Frø. 
Den opnaar almindelig en Højde af 3—5 M., men grener sig lidet, 
hvorfor der ikke her er Tale om Masseproduktion. I Habitus har 
Planten meget tilfælles med Majs. Ligesom hos dette Græs ere Han- 
axene samlede i en endestillet Top, Hunaxene derimod fuldstændig 
indesluttede af Stængelbladenes Skeder, saa at kun de lange traad- 
forméde År rage frem. Medens der imidlertid hos Majsen 1 Hjørnet 
af hver Skede kun findes 1 stor cylindrisk mangeblomstret Kolbe, 
saa findes hos Téosinten i hvert Bladhjørne 3—5 tynde, faablomstrede 
Ax; de kraftigere af disse ere ved Grunden grenede. Det for Slæg- 
ten Euchlæna mest ejendommelige er Bygningen af Hunblomster- 
standens Axe; denne er leddet; hvert Led er stærkt udhulet med en 
rummelig ÅAabning vendende ud vexelvis tilhøjre og venstre; i de 
derved dannede Ram ere de toblomstrede Smaa-Ax fæstede. Ved 
Modenheden gaar Axen itu, og hvert Led danner 1 saakaldet ,,Frø", 
idet nemlig hvert Smaa-Ax, dr kun udvikler 1 Korn, vedblivende 
er omsluttet af det hule, sejge, straafarvede Axeled; denne Bygning 
af ,,Frøet" er fælles før Euchlæna og Tripsacum; Ascherson betrag- 
ter derfor med Rette Euchlæna som et Bindeled imellem Zea og 
Tripsacum. 
Det angives i Aschersons og Hookers Artsbeskrivelser, at hver 
frugtbar Hunblomst har 1 langt, traadformet, dunhaaret, purpurrødt 
