54 
A. bulbifer Blume og Å. dubius Blume, begge hjemmehørende i 
Ostindien. ] 
Sluttelig skal her endnu til Sammenligning erindres om nogle 
andre Kjæmpe-Aroideer, som i de sidste Aar have vakt Opsigt i Ev- 
ropas botaniske Haver. ) 
Amorphophallus campanulatus Blume, der er almindelig 
udbredt i Ostindien, dels paa Fastlandet dels paa Øerne, har i .et Par 
Aarhundreder været Botanikerne bekjendt; allerede Rumphius (Herb. 
Amboin. 1750 Bd. V t. 113) giver en Tegning af Blomsten; en præg- 
tig Afbildning meddeles af Blume (Rumphia t. 32 og 33). Knoldene 
er > denne Plante tjene til Føde ligesom Yamsknolde; derfor dyrkes 
den. Bulbillerne lægges som Kartofler; i en meget fed Jord kunne 
de paa 1 Aar opnaa en Vægt af 2—4 Ko. (Voigt: Hortus subur- 
banus Calcuttensis 1845 p. 686). Det er dog først i de sidste Aar, at 
man ret har faaet Øje for den kolossale Størrelse, Planten er i Stand. 
til at opnaa. Apotheker Schadenberg medbragte (se Goepperts ovenfor 
citerede Meddelelse) 1881 fra Manilla til Breslauerhaven en i Spiritus 
opbevaret Blomsterstand, hvis Diameter var 65 ctm., samt en frisk 
Knold, der vejede 18 Ko.; i sin Hjemstand havde denne Knold baaret 
et 5., M. højt Løvblad. Samme Knold kultiveredes i Breslauerhaven ; 
næste Aar vejede Knolden kun 4 Ko.; den frembragte et Løvblad, 
hvis Stilk var 2, M. høj og 10 ctm. tyk ved Grunden, medens 
hvert af de 3 Bladafsnit var 1., M. langt. Blomsterskaftet høs denne 
Art er kun 10—20 ctm. højt. 
Amorphophallus Titanum Beccari opdagedes' paa Sumatra 
af Beccari, Direktør for den botaniske Have i Florens. Den første 
Meddelelse om Planten gaves 1878 i Bulla della Soc. Tose. di Orti- 
cultura p. 271, hvilken Meddelelse, der ledsagedes af et Træsnit, er 
gjengivet i Gard. Chron. 1878 p. 781; jfr. ogsaa Wittm. Monatsschrift 
1779 p. 135, Rev. Hortic. 1879 p. 403 samt Englers Araceæ 1879 p. 
643. Knolden skal kunne naa en Vægt af 75 Ko. (?), saa at 2 Mand 
maa til for at bære den; Bladstilkens Højde angives til 3 M., dens Om- 
kreds ved Basis til 65 ctm.; hvert af Bladafsnittene kan naa en Længde 
af 3 M., medens Omkredsen af den hele Bladplade angives til 14 M.; selve 
Kolben kan ifølge Beccari naa en Højde som en middelstor Mand; 
den bæres af et kortere Skaft. Disse Maalangivelser optoges fra Be- 
gyndelsen af med nøgen Mistænksomhed, dog vistnok uden Grund, 
da Angivelserne skyldes en anset Botaniker. Engler meddeler, at han 
i Florens har set Blomsterstande og Frugter, dels i Spiritus, dels tør- 
rede, stemmende med Beccaris Beskrivelse. Denne sidste Botaniker 
sendte strax baade Frø og Knolde til Europa; i Italien var det imid- 
lertid paa den Tid forbudt at indføre levende Planter; da Autori- 
teterne efter lange Forhandlinger endelig gave Tilladelse til, at Knol- 
dene maatte bringes i Land, vare de fleste raadne; dog findes der for 
Tiden i flere europæiske Haver saavel Frøplanter som unge Knold- 
planter i god Væxt, saa der er Udsigt til, at Arten snart vil blive 
almindelig udbredt. Planten er allerede bragt i Handelen, ja har 
allerede givet Møde ved en italiensk Haveudstilling, rigtignok i meget 
smaa Exemplarer. I 1879 foreviste Eichler Frugter af Planten paa 
Haveselskabets Møde i Berlin (Wittm. Monatsschrift 1880 p. 4). Vor 
Have har gjennem en Privatmand faaet Tilbud om at modtage nogle 
Exemplarer af denne interessante Plante, direkte fra Sumatra. 
Endnu er at nævne: Dracontium Gigas (Seemann) Engl.; 
den opdagedes 1869 i Nicaragua af Dr. Seemann (Journ. of Bot. VII 
p. 278 og 315 t. 96 og 97; Bot. mag. nr. 6048; Gard. Chron. 1872 p. 
1720 og 1873 »: 1å; opdeler AÅraceæ p. 284. Denne Plante beskreves 
a 
først under ynet Godwinia Gigas. Dens Bladstilk er ec. 3 M. høj, 
5 SN 
