Heel 
lertid ikke er et floristisk Arbejdes Opgave at give en Fremstilling 
af vedkommende Lands Vegetationshistorie, men et saa nøjagtigt Bil- 
lede som muligt af dets Plantevæxt i Nutiden, nødes man til at 
udelade mange Arter, som bevisligt have udgjort Bestanddele af tid- 
ligere Perioders Vegetation, og vi optage altsaa ikke i Danmarks 
Flora Betula nana, Salix polaris, Dryas octopetala, Trapa natans o. 
fl., lige saa lidt som i Skaanes de talrige fossile Planter fra endnu æl- 
dre Jordperioder. Men, medens disse ere forsvundne, ere andre efter- 
haanden og i stigende Mængde ved den fremskridende Kultur indvan- 
drede fra nærmere eller fjernere Lande og have faaet en større eller 
mindre Udbredelse, en Indvandring, hvortil Nutidens livlige Sam- 
færdsel mellem Landene frembyder rigelig Anledning. Nogle af disse 
indvandrede Planter ere dog saa flygtige, at de kun optræde tilfældigt 
paa et enkelt Sted og forsvinde efter nogen Tids Forløb; saadanne bør 
ikke optages i Floraens faste Inventarium; andre ere derimod blevne 
saa almindelige i Mark, Skov og Have som Ukrud blandt Kulturvæx- 
terne, at de udgjøre en væsenlig Bestanddel af Vegetationen, hvorfor 
de bør medregnes til Floraen, selv om det i Regelen maa antages 
for givet, at de vilde forsvinde, naar de Kulturplanter ophørte at 
dyrkes, til hvilke de ere knyttede som Skyggen til sit Legeme. Men 
med lige saa god Ret bør da ogsaa selve de i et Land hyppigt 
dyrkede Planter, hvis Følgesvende hine Ukrudsplanter ere, optages 
som tilhørende Floraen, saa vist som Skyggen ikke er vigtigere end 
Legemet, hvortil den hører. 
Det maa indrømmes, at der i dette Spørgsmaal vanskeligt lader 
sig drage en skarp Grænse, og at i tvivlsomme? Tilfælde Valget maa 
træffes efter vedkommende Forfatters Skjøn”), men som almindelig 
Regel burde vist nok vedtages, at ligesom vi af Markukrud uden 
Betænkning optage Chrysanthemum segetum, Centaurea Cyanus, Ågro- 
stemma Gitbago, Camelina foetida, Cuscuta Epilinum og Trifolii, saaledes 
bør ogsaa de Kulturplanter, hvortil disse slutte sig (Rui: Havre, Hør 
0. 8. v.) optages i vor Flora; og for Træernes Vedkommende, hvor 
ogsaa meget forskjellige Meninger have gjort sig gjældende, turde det 
være naturligt at ansé for berettigede til at optages i Floraen saa- 
danne, der forekomme plantede (tildels endog selvsaaede) i større 
Mængde i vore Skove og Alleer, og saaledes have en kjendelig Ind- 
flydelse paa Vegetationens' Fysiognomi, men derimod at udelukke de 
talrige i Haver og Parkanlæg enkeltvis dyrkede Træer og Buske af 
fremmed Oprindelse. 
Fra dette Udgangspunkt finder Anm. Anledning til nogle Ind- 
vendinger imod de i Åreschougs Flora fulgte Regler for indførte År- 
ters Forhold tilFloraen, hvori der forekommer mig at være nogen Inkon- 
sekvens tilstede. For Træernes Vedkommende er det f. Ex. ikke let 
at indsé, hvorfor de utvivlsomt indførte Arter: Tilia vulgaris, Salix 
alba, fragilis, viminalis og purpurea ere optagne som numererede, 
medens de lige saa almindeligt forekommende Populus-Årter, Larix, 
Abies pectinata, Aesculus, Acer Pseudoplatanus, Cerasus vulgaris o. få. 
ikke have opnaaet denne Værdighed. Heller ikke med Hensyn til 
”) Som Forfatter af et floristisk Arbejde for et med Skaane nær beslægtet Omraade tør 
jeg kun med megen Varsomhed yttre mig om formentlige Mangler ved det her an- 
meldte Arbejde af min Ven og Kollega. Skjønt jeg nemlig ved Udarbejdelsen af 
min »Haandbog« har søgt at begrunde mit Skjøn om de her omhandlede Spørgsm 
paa kestemte Grundsætninger, er jeg dog saare langt fra at antage, at jeg skulde have 
været saa heldig at træffe den rette Grænse; saavel i dette som i flere andre Spørgs- 
maal har jeg tværtimod i de 20 Aar, der ere forløbne, siden det seneste Oplag 
af min Haandbog i D. Fl. udkom, i mange Punkter modificeret mine Anskuelser. 
