MEDDELELSER 
DEN BOTANISKE FORENING. 
Nr. 5. I KJØBENHAVN. August 1884. 
(Udgivne som Tillægshæfter til ,,Botanisk Tidsskrift”,) 
Foreningsmøder. 
Mødet d. 18. Oktober 1883. Til Stede vare: Cand. pharm. 
Bawer, Stud. med. Borries, Lærer C/audi-Hansen, botan. Gartner 
Friedrichsen, Cand. pharm. Hildebrandt, Cand. pharm. Hou, Åssi- 
stent W. Johannsen, Museumsinspektør Arærskou, Stud. med. Kløcker, 
Cand. phil. Ottesen, Cand. pharm. A. Petersen, Dr. phil. Petersen, Cand. 
pharm. Philipsen, Cand. mag. Poulsen, Stud. mag, Raunkjær, Docent 
Rostrup, Stud. mag. Rostrup, Cand. pharm. Riitzou og Stud. med. 
Svendsen. 
Dr. phil. Petersen talte om Stænglens Udviklingshistorie 
hos Campanula latifolia. I en Originalafhandling i ,,Bot. Cen- 
tralblatt.”, Bd. XV No. 9—13, har Dr. J. E. Weiss meddelt Under- 
søgelser over det marvstillede Karbundtsystem, hvori han hævder 
at de indenfor den primære Vedring liggende Karbundter eller Blød- 
bastbundter ere virkelig marvstillede. I den tyske Bearbejdelse (Eng- 
lers Jahrbicher 3dje Bd.) af sin Afhandling om bicollaterale Kar- 
bundter derimod, betragtede Taleren dem som genetisk nærmere 
sammenhørende med Karbundtkredsen. Spørgsmaalet om et Blød- 
bastbundt eller et Karbundt skal kunne kædes marvstillet er under- 
tiden vanskeligt eller umuligt at besvare af den Grund, at der ofte 
ikke lader sig drage nogen skarp Grænse mellem Karbundterne og 
Marven. Spørgsmaalets Aføjørelse vil derfor i mange Tilfælde bero 
paa et Skjøn og for at Tilhørerne selv kunde danne sig en Forestil- 
ling om det foreliggende Tilfælde, lod Taleren cirkulere Tegninger 
af Længde- og Tværsnit af Stænglen hos Campanula latifolia. Disse 
fremstillede et Udviklingstrin, hvor de indre Blødbastgrupper just ere 
" 1 Færd med at opstaa. Opmærksomheden henlededes dernæst paa, at 
hos samtlige undersøgte danske Exemplarer af Campanula latifolia fra 
3 forskjellige Voxesteder fandtes de indre Bundter kun at bestaa af 
Blødbast, medens  Sanio og Weiss angive at de ledsages af Ved- 
elementer. Som et Exempel paa Vanskelighederne ved at anvende 
det givne morfologiske Skema paa alle foreliggende Tilfælde, fremdrog 
Taleren Nyctagineerne og fremhævede især Boerhaavia som en Form, 
hvor Fastsættelsen af hvad der er Marv og hvad der er primær 
Bark støder paa saa store Vanskeligheder, at vore gængse morfologiske 
Begrebsbestemmelser lade os i Stikken. 
Under den. derpaa følgende Diskussion gjorde Museumsinspektør 
Krærskou gjældende, at vi ikke af saadanne eller lignende Vanske- 
ligheder som de nævnte burde lade os forlede til at opgive de gængse 
Begrebsbestemmelser. Trods alle Overgange og flydende Grænser 
maatte vi fastholde dem; thi et System kunde vi ikke undvære, Cand. 
