Ba. SÅ 
ter, hvoraf vistnok den større Del kun ved Forglemmelse ere ude- 
ladte af Kataloget. Totalsummen altsaa nu paa dette c. 175 O Mil 
store Areal: 1663. — Med den liguriske Kyst er Overensstemmelsen 
størst (paa den anden Side have flere ægte Korsikanere fundet Vej 
til de fyeriske Øer), mindre med Sydspanien (hvor dog de baleariske 
Øer danne et Overgangsled til); over Sardinien og desuden lettet 
ved Middelhavets Strømforhold er Tilnærmelsen til Sicilien kjendelig, 
og selv fra de fjernere Provinser kunde maaske en Paavirkning 
paavises. — Terrainforholdene bidrage "endvidere til den floristiske 
Rigdom — baade i Højderetningen og i Jordbundens Beskaffenhed 
fra de forskjelligste Formationer. Kun paa Vandplanter viste der 
sig nogen Fattigdom, der fattedes Indsøer (et Par Alpesøer undt.), 
Elvene i Reglen stride, kun henimod Udløbet forsandende sig i 
Delta-Dannelser. Paa Østkysten forefandtes der dog udstrakte Allu- 
vialdannelser med Maremmer og Syltenge. Righoldigheden af egent- 
lige Strandplanter paavistes ved Forevisning af de mere frem- 
trædende Former, og med Hensyn til den varme (lave) Regions 
Karakteristik henvistes til et tidligere i Haveselskabet holdt Fore- 
drag (ref. i Nationaltid. 3008 og 3015 og et Uddrag i d. Havetid. ilte 
Hefte 1884). Dens øvre Grænse ansættes i Reglen til 580 M., hvor 
Oliven- og Vin-Kulturen ophører, men ved denne Linie overses den 
Forandring i Vegetationsforholdene og i Landskabets Physiognomi, 
der alt indtræder langt iavere nede i de indre, under denne Linie 
faldende Partier. Allerede halvvejs begynder her et særegent Bælte — 
Kastanietræets, der spiller nok saa stor en Rolle her som Oliven- 
træets nedenunder, og, medens det lavere Kystbælte kunde kaldes 
det frostfrie, kan Sneen i Kastaniens ligge i længere Tid, og her 
kan der ogsaa først rettelig være Tale om et Foraar.  Efterat have 
hentydet til de ikke faa, fra Hjemmet kjendte Foraarsplanter og 
de enkelte løvfældende Træer, der optræde her, fremhævedes 
nogle endogene Arter. (især Helleborus corsicus som Karakterpl.) 
som ejendommelige for denne Region. Iøvrigt strækker Kastanien 
sig langt ind (til e. 1000 M. Højde) i det næste Bælte, det tem- 
pererede, der her angives at naa op til 19530 M., og i den lavere 
Del af dette Bælte optræder da foruden Kastanien den løvfældende 
Eg (Quercus sessiliflora), hist og her Pinus montana i større Sam- 
linger, der i den højere "Del, hvor Kastanien er forsvunden, saa 
viger Pladsen for P. Laricio, hvoraf endnu meget betydelige Skove 
forekomme. medens tillige Bøgen paa flere af de højeste Bjerge 
skifter med den (til 1600 M.). Krattet op mod den -øvre Grænse 
dannes hyppigt af Abrus suaveolens og Juniperus nana. Åbies 
pectinata forekommer vel paa et Par Punkter, men uden Betyd- 
ning; Betula alba kun. paa et enkelt. — For hele denne vidt- 
strakte Region, der indtager den største Del af Øen, kan man næppe 
optælle mere end lidt over 200 Phanerogamer, hvoraf henved 40 
ogsaa ere danske, paa den anden Side 22 ejendommelige for Kor- 
sika (og Sardinien). Man træffer altsaa ikke her Alpernes Planterig- 
dom, og kun i nogle enkelte begunstigede Egne i det Indre findes 
Højdepartier med Græsgange, der kunne sammenstilles med hines 
»Matten”. — Efter at have paapeget de stærkest repræsenterede 
Familier og forevist en Del Arter hentydedes tillige til Kimeligheden 
af at dele dette Bælte i en nedre Afdeling (r. montana superior) og 
en øvre (r. subalpina). — Som bekjendt er Skovgrænsen 1 Middel- 
havsriget forholdsvis lav og trods den forskjellige Bredegrad ikke 
meget varierende, og op over 2000 M. naar den sikkerligt intet- 
steds paa Korsika, men da der nu forekomme flere Højdepunkter 
indtil 2700 å 2900 M., er der ogsaa Tale om en sand alpin Region, 
