Grupper. Bladpladens Knopleje er meget vigtigt. Om Bladene ere 
flade eller foldede sættes i Forbindelse med visse histologiske Forhold. 
Ved Bladencs Farve gjøres opmærksom. paa, at den graagrønne 
Farve i nogle Tilfælde hidrører fra, at selve Epidermis er uigjennem- 
sietig, i andre Tilfælde fra, at den er dugget af et Voxovertræk. 
Bladpladens histologiske Karakterer, siger Forf., hører til de vigtigste 
til Adskillelsen af Festuca-Formerne, men det har kostet ham megen 
Tid og Møje inden det lykkedes ham at udrede, hvilke der have 
Værdi og hvilke ikke. Om Behaaringen siges der, at den er ganske 
uafhængig af Voxestedet, men iøvrigt meget variabel, hos visse For- 
mer konstant, hos andre ikke. Der er efter Forf.s Mening lagt for 
megen Vægt paa Tilstedeværelsen af parvis stillede Grene; dette 
Forhold har oftest kun en ringe Konstans. Sammenknebne Toppe 
ere meget sjældnere end man skulde formode efter Forfatternes Diag- 
noser, der ofte ere udkastede efter Herbarieexemplarer; det kommer 
her an paa at undersøge under Blomstringen. Antallet af Blomster 
i Smaaaxet er meget variabelt; vil man benytte Smaaaxets Længde 
i Diagnoserne, maa man derfor vælge til Sammenligning Smaaax, 
der have det samme Antal (f. Ex. 4) Blomster. Avnernes Form er 
kun lidet bestandig, deres Ribbedannelse heller ikke og kan af den 
Grund kun finde ringe Anvendelse i Diagnosen; dette gjælder ogsaa 
flere andre Forhold ved Avnerne, ligesom Lodiclerne i denne Hen- 
seende ere værdiløse. Støvdragernes Størrelse have i visse Tilfælde 
ydet fortræffelige Karakterer, ligeledes forskjellige Forhold ved Frugt- 
knuden, men gjennemgaaende maa Bladene siges at yde langt bedre 
Mærker end Axene. Hos to Grupper af Festuca-Årter er Græsfrugten 
ikke tilvoxet til Avnerne. Frugtnavlens Form er ogsaa af Vigtighed, 
og Forf. bemærker, at det er det eneste ham bekjendte Kjende- 
mærke, hvorved man temmelig skarpt kan kjende Festuca fra Poa, 
thi hos denne er den rundagtig — eller aflang punktformig — og an- 
drager kun en lille Brøkdel af Frugtens Længde, medens den kun 
hos en eneste Festuca-Årt synker ned til "/, af Frugtens Længde. 
I et følgende Afsnit drøftes de meget vigtige Spørgsmaal om 
Principerne for Årtsopstillingen og Årtsbeskrivelsen, og Forf. er her 
slaaet ind paa den Retning, der efter Ref.s Mening er den eneste 
naturlige for Tiden, saa snart der er Tale om en dybere gaaende 
monografisk Bearbejdelse af en mindre Gruppe, nemlig for det første 
at kræve Arterne adskilte fra hverandre ved flere konstante Karak- 
terer, der ikke ere udviskede ved Mellemformer, men derpaa, for 
saa vidt nogle af disse Årter skulde vise sig meget uensartede i deres 
Sammensætning, da at opløse dem i Underarter med ringere ind- 
byrdes Differens og disse. atter, saa vidt Forholdene kræve det, i 
mere underordnede Former med gradvis aftagende Differens. Forf. 
har følgende 4 Kategorier: Art, Under-Art, Afart, Under- Afart,. 
Medens altsaa Beskrivelsen af nogle Arter er afsluttet med den egent- 
lige Arts-Beskrivelse findes der under andre Arter efter denne 
et helt lille System af Formbeskrivelser, større eller mindre i de for- 
skjellige Tilfælde. Af de 28 for Evropa beskrevne Festuca-Arter 
ere nogle, f. Ex. gigantea, fuldstændig homogene (monomorphe), andre 
derimod ikke; den mest differentierede (polymorphe) Art er F. ovina, 
der er delt i 9 Subspecies; af disse er f. Ex. den Ilste (eu-ovina) op- 
løst i 8 Varieteter med tilsammen 23 Subvarieteter. Denne Behand- 
lingsmaades ejendommelige Stilling paa den ene Side til den jor- 
danske, paa den anden Side til den linnéiske Artsopfattelse kan Ref. 
af Mangel paa Plads ikke nærmere gaa ind paa, men skal blot nævne, 
at Forf. ikke anerkjender et absolut Species, men hævder AÅrtsbe- 
grebets Relativitet; han skjelner mellem empiriske og theoretiske År- 
